37 71 



for al slutte en elektrisk Strøm. Seh om det Arbejde, der kræves udført, kun er ringe, 

 mua del dog befrygtes, at del bar nogen Indflydelse paa Svingningstiden, hvorfor den 

 Tillid, man Kan have til Maalinger, som grundes paa Svingningernes Ligetidighed, begrændses, 

 idet man umulig vil kunne sikre sig, at Gaflens Arbejde bliver det samme i forskjellige 

 Forsøg. Jeg lutr derfor tilvejebragt en Methode, hvorved Omløbstal og Svingningstal bringes 

 i Relation til hinanden under saadanne Omstændigheder, at Stemmegaflen svinger fuld- 

 kommen frit. Jeg blev ledet ind paa den Vej, jeg fulgte, ved at jeg havde skallet mig en 

 la Coursk Stemmegaffel for at benytte den til Maaling af Rotationshastigheder; jeg fjærnede 

 i den Hensigt Stemmegaflens Kontaktfjeder og indrettede det saalcdes, at Strømmen gik 

 uden nogen Afbrydelse gjennem beviklingen for Elektromagneten. Paa Rotationsaxen fol- 

 det Apparat, jeg benyttede (det var ikke det i denne Afhandling beskrevne), var der an- 

 bragt et Kontakthjul, d. v. s. et Tandhjul af Kobber, hvor Mellemrummene mellem Tænderne 

 var udfyldt med Elfenben. Hjulet var i ledende Forbindelse med Axen. 1 et elektrisk 

 Kredslob var Axen, en Kontaktfjeder, der trykkede mod Hjulet, og Stemmegaflens Elektro- 

 magnet indskudte; Strømmen blev altsaa afbrudt under hvert Omløb et Antal Gange lig 

 Tændernes Antal. 



Naar Tiden t mellem to paa hinanden følgende Afbrydninger er et Multiplum af 

 Stemmegaflens (lude) Svingningstid #, vil Gaflen sættes i Svingninger. Lader man Rotations- 

 hastigheden voxe langsomt fra Nul, \il man derfor ved de smaa Hastigheder høre Stemme- 

 gaflen brumme hele Tiden; der er t nemlig saa stor, at enhver Værdi ligger nær ved et 

 Multiplum af <) eller, mere fysisk talt, Virkningen paa Stemmegaflen er, at den med Mellem- 

 rum, der ere store i Sammenligning med />, faar en Række Stød, der ikke tillade den at 

 komme i Ro. Er Hastigheden bleven saa stor. at t overskrider f. Ex. i/V, \il Gaflen vare 

 saa godt som taus den meste Tid og kun give en kraftig Tone ved Hastigheder, der temmelig 

 nær give t = 3#, 2#, Ü. Bliver t <^ ti, ophører al Lyd. 



I Stemmegaflens Tonen har man altsaa et Kjendetegn paa en Række af Hastigheder. 

 Ved en nærmere Undersøgelse vil det imidlertid vise sig ikke at være en meget sikker 

 Bestemmelse af Hastigheden; Stemmegaflen vil nemlig give en kjendelig Lyd ikke blot, 

 naar t har nøjagtig de ovenfor angivne Værdier, men ogsaa naar den er tæt ved dem. Lad 

 os antage, at Stemmegaflens Svingningstal er n og Afbrydningernes Antal i Sek. f. Ex. n — 3. 

 Er Gaflen i Hvile, vil den ved den første Strømslutning faa et Stød, som giver den en 

 lille Bevægelse; denne Bevægelse vil voxe ved en hel Række af de følgende Strømslut- 

 ninger, idet Strømimpulsen først efter '/s Sek. paany vil træffe Gaflen i dens Ligevægts- 

 stilling og i en Bevægelsesretning, der er modsat Impulsen fra Strømmen; efter 2 /a Sek. 

 ville Impuls og Bevægelsesretning atter være ensrettede. Holdtes den ovenfor forudsatte 

 Omlobshastighed konstant vedlige i nogen Tid, vilde Stemmegaflen derfor svinge hele Tiden, 

 men med periodisk Stigen og Dalen af Lydens Styrke; man vilde faa at hore en Tone 



