72 38 



med 3 Slml i Sek. Voxer derimod Bastigheden langsomt til den Værdi, der giver n Omløb 



i Sek., t = -, vil man ikke faa de nævnte Stod at hore, men Tunens Styrke (og maaske 

 n 



dens Renhed) \il voxe og naa et Maximum, naar t er lig eller maaske (se nedenfor) lidl 



større end -; voxer Hastigheden yderligere, vil Styrken atter aftage. Dette Maximum 



af Lyd kan ikke skælnes tilstrækkelig skarpt af Oret lil al kunne Ijene som Kjendetegn paa 

 den tilsvarende Ha'stighed, idet Orel kun kan afgjøre (og del endda næppe meget skarpt) 

 naar Maximumværdien er passeret. 



De forskjellige Maxima svarende til t = 3 ft, 2#, ft har jeg kunnet konstatere ved 

 det ovenfor omtalte Apparat, idet jeg drejede Vxen rundl med llaanden og hørte Lyden i 

 en Telefon, der slud i Forbindelse med en Mikrofon: dennes Træplade var ved en udspændl 

 tynd Metaltraad forbunden med den ene Gren af Stemmegaflen tæt ved dens Knudepunkt. 

 Det viste sig vanskeligt at afpasse Hastigheden saaledes, at Lyden hørtes i længere Tid, 

 hvoraf jeg slutter, at der ikke er noget stort Spillerum for de Hastigheder, der kunne give 

 en kjendelig Lyd: for imidlertid at reducere Usikkerheden lil et Minimum ændrede jeg 

 Fremgangsmaaden , dels saaledes, at Apparatet blev simplere og derved konstantere i sin 

 Virkning, dels saaledes, at Iagttagelsen af Svingningerne blev uafhængig af Horeisen. 



Den ændrede Fremgangsmaade blev bragt i Anvendelse paa det samme Rotations- 

 apparat, der har gjort Tjeneste ved de øvrige i denne Afhandling omtalte Undersøgelser. 

 Det tjente her til Bestemmelse, af Stemmegaflens Svingningstid, idet Omløbstiden ble\ 

 maalt ved Sprøjtemethoden ; ogsaa her fik jeg, som det \il fremgaa af det folgende, en for- 

 trinlig Hjælp af Stempelbevægelsen i Apparatets Staalcylinder. Apparatet var i den Tilstand, 

 der er beskreven S. 67; det manglede altsaa Overførelsen af Bevægelse ved Kviksølvfriktion, 

 og under Jærnskiven var anbragt den tykke Messingskive med de lire under rette Vinkler 

 radialt borede Huller. I hvert af disse blev der anbragt en cylindrisk Staalmagnet, omirent 

 5 Cm. lang og 1,4 Cm. tyk. Magneterne hleve fastholdte paa samme Maade som tidligere 

 Rotationsbarometrene. De vendte alle ensartede Poler udad. De ydre Polflader vare af- 

 skaarne saaledes, at de laa i Flugt med Skivens cylindriske Håndflade. 



Disse i Magneter benyttedes lil under Rotationen at sætte en Stemmegaffel i 

 Svingninger. Denne blev anbragt med lodret Svingningsplan, saaledes at dens (irene pegte 

 ind mod Skiven. Grenenes Endepunkter stude tæt ved Messingskivens Hand (Fig. I3i og 

 , ==i r 3 saaledes, at Polfladerne N for de i Skiven 



(, \ N s \ siddende Magneter under Rotationen gik 



forbi Mellemrummet mellem Grenene; disse 

 Fig. 13. 



ville derfor ved hver Magnetpassage mod- 

 tage en meget kortvarig Impuls til Bevægelsens Vedligeholdelse, saa at Stemmegaflen \il 

 svinge saa frit, som det overbovedet kan tænkes al ske. naar dens Svingninger skulle 



