10 101 



slutter sig; andre: li del i Svovlblomstèr indeholdte uopløselige Svovl; 2) del, der faas ved 

 Smeltning og langsom Afkøling; 3) det, der udskilles af Svovlets Iltforbindelser (svovl- 

 undersyrlige, polythionsure, svovlsyrlige, svovlsure Saltel — i det hele taget det, der faas. 

 naar S\o\let udskilles af Forbindelser med mere elektronegative Stoller eller dannes af del 

 opløselige Svovl ved Behandling med saadanne Stoffer. 



hen Theori for Svovlels forskellige Modifikationer, Berthelot knytter til denne 

 Opstilling, vil nedenfor linde nærmere Omtale. Her skal jeg kun anføre nogle Bemærk- 

 ninger angaaende selve Adskillelsen af de forskellige Former. 



Del monokliniske Svovl maa sikkert — som det ogsaa i Almindelighed (inder Sted - 

 opstilles som en selvstændig Allotropi, sideordnet med det rhombiske. Begges Bestandig- 

 hed er afhængig af Temperaturen ; over 95°, o er det monokl. Svovl ligesaa bestandigt, 

 som det rhomb, under denne Temperatur. Der er en bestemt — omend kun ringe — 

 Forskel i Energiindholdet, og det samme gælder for Vægtfylden. Dette i Forbindelse med 

 den forskellige Krystalform gor Allotropien utvivlsom. Hvad derimod de andre Former af 

 opløseligt Svovl angaar: Svovlmælk og den af uopløseligt med Svovlbrinte fremstillede, vil 

 det neppe være muligt at sondre for disse bestemt adskilte Former. En ganske ringe 

 Forskel i Vægtfylde eller Energimængde — som den af Berthelot for den sidste Form ved 

 Overgangen til rhombisk Svovl fundne --er nemlig i og for sig, naar den ikke støttes af 

 anden paaviselig Forskel (Opløselighed, Krystalform) utilstrækkelig til at begrunde en be- 

 ,-temt Allotropi, ligesom man heller ikke her har nogen Sikkerhed for Stollernes Homo- 

 genitet. Det samme gælder for de forskellige Former af uopløseligt Svovl. Til Adskillelse 

 mellem disse anfører Berthelot den forskellige Lethed, hvormed de lade sig overføre til 

 opløseligt Svovl. Hvor usikker denne Distinktion er, fremgaar bl. a. deraf, at han selv 

 først opstiller det af Klor- og Bromsvovl, senere 1 ) det af Svovlblomster erholdte uopløse- 

 lige Svovl som den mest stabile Form. ligesom ban forst antager det ved Opvarmning 

 dannede, senere det af \atriumlhiosulfaf udskilte før det mindst stabile. 



En Undersøgelse til Fastsættelse af de fysiske Konstanter for alle disse Former 

 vil da sikkert kun være lidet lønnende. Jeg nøjes derfor med at omtale følgende 3 Former: 

 li rhombisk Svovl; 2) monoklinisk Svovl; 3) i Svovlkulstof uopløseligt Svovl, fremstillet 

 ved Sønderdeling af Klorsvovl 2 ). 



'i Ann. de chim. et «le phys. :jième série, T. 55, p. 221. 



-'i En virkelig selvstændig Form sjnes at foreligge i del al' Gernez (Compt. rend. T. 98. p. 144—46) 



og senere af Sabatiei Compt. rend T. 100, p I :>i6i beskrevne pei le c! erglinsende Svovl, der faas 



ved Sønderdeling af Brintoversvovt ved la\ Temperatur ved Nærværelse af Æther. Den angives 

 imidlertid at være meget ubestandig, idel den ved almindelig Temperatur hurtigl omdannes lil 

 rhombisk Svovl. 



13* 



