120 



38 



i Opløsningen. Dette lader sig ikke fjerne ved Vadskning eller med Saltsyre, der paa- 

 virker Sølvet i den fintdelte Form. Det kan imidlertid antages, at dette ikke vil ove 

 nogen mærkelig Indflydelse paa Varmetoningen ved de nedenfor nævnte Forsøg, i hvilke 

 Sølvet opløstes i en fortyndet, svovlsur Opløsning af Kaliumpermanganat. Til Forsøgene 

 anvendtes en Opløsning af Sammensætningen KMnO* + 2 H^SO* -f 4000 H' 2 0, hvortil 

 sattes et Overskud af Sølv, opslemmet i Vand. Der fandtes: 



{2 Ag, $\2KMnO* + 4 WSO 4 ] Aq) 



a = b = 450, s = 



i 



64- 



Temperaturstigningen ophørte i Forsøgene efter et Par Minutters Forløb, hvorefter 

 Opløsningen var fuldkommen affarvet. Af den fundne Værdi beregnes: 



(Ag i ,0,SO a Aq) = R — ±[2KMnO'Aq: SIPSO'Aq) 

 = 34035 e — 13897 e *) 

 = 20138 e 

 (A,/\ O) = [Acj\ O, SO*Aq) - [Af O, SO»Aq) 

 = 20138 e — 14490' *) 

 = 5548 e 



Dette er kun 252 e mindre end der, som ovenfor meddelt, tidligere er fundet for 

 Sølv i den Form, i hvilken det fældes med Kobber, en Forskel, der -- med de ved For- 

 søgene benyttede Mængder -- falder indenfor Grændsen for Forsøgsfejlene. Resultatet er 

 altsaa, at« Energidifferensen mellem de to Former er Nul eller i alt Fald saa ringe, al 

 den unddrager sig den nøjere Bestemmelse. 



Til Bestemmelse af Vægtfylden benyttedes den sammenhængende, metalglind- 



mod Salpetersyre kunde beregnes. Der fandtes for i Mol. Ag NO 3 en Varmeudvikling af 31500'', 

 eller omtrent det samme, som tidligere (Therm. Unters. I. p. 329; Zeitschr. phys. Clieru. IV, p. 395) 

 er fundet for Fældningen af Sølvsalte med andre Klorider. Del fremgaar lierai', at Neutralisations- 

 varmen for Tinforiltehydrat er omtrent den samme med Salpetersyre, som med Saltsyre, ligesom 

 for Alkalierne, de alkaliske Jordarter og Uaserne af Magniumgruppens Metaller. 



') Therm. Unters. Il, p. 465. 



') Ibid. HI, p. 382. 



