17 149 



3. Dicrcea apicata Tulasne. 



1 sin Monografi (Archives du Museum, VI, 1852) omtaler Tulasne p. 20 i under 

 » Corrigenda el addenda» en «species paradoxa», «fortassis forma abnormis» af Dicrcea rigitlo, 

 men tilføjer: «adeo tarnen, habitu saltern, ab ca recedil ut, licel non nisi manca maximeque 

 imperfecta suppetant specimina, pro typo distincto habendara non ægre arbiträrer». Af 

 den derpaa folgende Beskrivelse og Diagnosen samt af mine efter Pariser-Herbariet gjorte 

 "Soliser og Skizzer synes mig sikkert at fremgaa, at den lier omtalte og yderst ufuldkom- 

 ment bekjendte «Species valde dubia» er den i del Følgende omtalte Art. Derfor beholder 

 jeg Tulasnes Navn. 



Jeg bar faaet meget rigeligt, i Spiritus opbevaret Materiale fra Dr. D. Brandis, 

 der har samlet det i Nilgiris (Packara-Floden, Sommeren 1882). 



Weddells Diagnose lyder: «D. apicata, caulibus maxime compressis nudis sim- 

 plicibusque extremo vertice coma spissa ramusculorum filiformium coronatis, floribus ut in 

 D. rigida«. De her omtalte « C.aules » , som i Toppen bære en tæt Dusk af «traadformede 

 Smaagrene», ere aabenbart de Legemer, af hvilke man paa Fig. 18, -i vil se 3 afbildede og 

 paa Fig. 18, 12 een (det der er mærket V). Hvorledes disse Legemer maa opfattes, vil jeg 

 i det Folgende söge at gjøre Ilede for. 



Fig. 18, 4 og 12 fremstille to Exemplarer, det forste i næsten naturlig Størrelse, det 

 andet lidt forstørret, der vise os Artens tre Hoveddele: A) nederst et bladagtigt, bølget 

 foldet, i Kanden bugtet og lappet Legeme, som jeg indtil videre vil kalde «Thallus»; 

 paa dette sidder B) en Mængde smaa, blomstrende Skud [Fi Fig. 18, 12] , hvilke jeg vil 

 kalde de «florale». Dernæst hæver sig ved Ilanden af Thallus skaftlignende Legemer, 

 som bære en utallig Mængde af traadformede Blade; disse Legemer vil jeg benævne de 

 «vegetative Skud». 



A. «Thallus» er ganske tyndt og bladagtigt. Paa dets Overflade sidde de omtalte 

 florale Skud, men forøvrigt er denne aldeles glat, uden Spor af Blade eller Haar eller andre 

 Dannelser; men berører man den med en Kniv eller Naal, mærker man, at den er meget 

 haard, hvilket ved nærmere Undersøgelse viser sig at stamme fra kiselforende Celler, 

 som i stor Mængde findes i Overhuden og de nærmest under denne liggende ('.idler. Over- 

 hudens Celler ere polygonale og ikke synderlig tykvæggede. Spalteaabninger mangle aldeles. 



I nder flade n. Paa denne sees meget almindeligt og med blotte Øjne hist og 

 her matte Pletter, som vise sig at hidrøre fra talrige Haar dannelser, hvis Udvikling og 

 Bygning i Et og Alt er som Rhizoidernes 1 ) hos mange tidligere omtalte Podostemaceer, 



') Disse har jeg i Almindelighed kaldt Rodhaar, mon af Hensyn lil deres ejendommelige l'vsiolnL'iske 

 Forhold [Reaktion mod Substratets Pirring) er del vel retlest at kalde dem Rhizoider. 



Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og mathem. Afd. VII. 4. 20 



