184 



bindelse, der i det følgende skal benævnes Ammonium- Dia m Inch romrh o dan i d, 

 medens dog ogsaa den endnu tidligere af Morland 1 ) fremstillede Rhodanchromaminoniak- 

 førbindelse vil finde foreløbig Omtale. 



Hvad der hidtil har været bekjendt om Rhodanchromammoniakforbindelserne er 

 snart sagt, da det kun er forholdsvis lidt. 



Den første, der har fremstillet en herhen horende Forbindelse, er J. Morland, 

 der i 1861 har givet en kort Beskrivelse af «en ny Chromammoniakforbindelse » . Han 

 fremstillede denne ved Smeltning af Rhodanammonium og Tilsætning af pulveriseret tve- 

 cbromsurt Kali til den smeltede Masse; det bedste Resultat angiver han at have opnaaet 

 ved Anvendelse af 2 Dele tvechromsurt Kali paa 5 Dele Rhodanammonium. Produktet 

 blev udvasket med koldt Vand, hvori det kun var i ringe Grad opløseligt, og blev derpaa 

 omkrystalliseret af Alkohol, hvori det opløstes temmelig let, eller af Æther, hvori Mor- 

 land finder det nogenlunde opløseligt, en Angivelse der dog maa bero paa, at Morland 

 har anvendt vinaandholdig Æther, eftersom Forbindelsen, som det senere skal vise sig, 

 er aldeles uopløselig i absolut Æther. Efter Tørring ved 120° havde Forbindelsen Sammen- 

 sætningen G'r2NH 3 (SCN) 3 . H^O, ved Ophedning efterlod den Svovlchrom og dens 

 Oplosning gav med Sølvnitrat Bundfald af ubestemt Sammensætning. Nogen nærmere 

 Undersøgelse af denne Rhodanchromammoniakforbindelses øvrige Forhold har Morland 

 ikke anstillet. 



Den eneste Undersøgelse, der, saavidt jeg kar kunnet finde, senere er udfort over 

 Rhodanchroniammoniakforbindelserne skyldes A. Reinecke, der paa Woblers Opfor- 

 dring i 1863 søgte at fremstille den ovenomtalte af Morland beskrevne Forbindelse. 

 Den af Re in ecke fremstillede Forbindelse havde dog ikke den Sammensætning , som 

 Morland havde angivet, men svarede til Formlen Cr2NH s (SCN) s .NE t SCN; det 

 afvigende Resultat kunde dog muligvis skyldes den Omstændighed, at Rein ecke ikke 

 behandlede Reaktionsproduktet paa samme Maade som Morland; medens nemlig den 

 sidstnævnte kun udvaskede det med koldt Vand og derpaa omkrystalliserede det af Vinaand, 

 behandlede Re in ecke det med varmt Vand, indtil det meste var opløst, og filtrerede 

 derpaa Oplosningen ; af den mørke rubinrøde Opløsning udskilte der sig ved Afkjøling 

 foruden smaa Krystaller en amorf Masse, der blev frafiltreret; af Filtratet herfra udskilte 

 Reinecke det af ham undersøgte Salt ved Hjælp af hele Stykker Salmiak, der bleve 

 anbragte paa Bunden af det Kar, hvori Oplosningen befandt sig. Saltet fældedes da som 



Journ. ehem. soc. Bd. 13, S. 252. 



