•2 1 



z;> 



jo kun for en Hel af Former, der som udvoxne komme op til Overfladen fornemmelig om 

 .Natten , for en meget stor Del er det Dybbavsformer, om der end synes at være en Del 

 af disse, hvis Yngel holder sig mere til linjere Vandlag og derfor kan fanges i Slæbe- 

 nettet; at undersøge Dybhavs -Dyrelivet er man forst senere kommet rigtig ind paa, og 

 vor Stat har endnu ikke ydet sit Bidrag dertil. Paulidelige -- tildels kunstige og kost- 

 bare — Indretninger til at indfange de Dyr, som opholde sig i Mellemlagene mellem Over- 

 fladen og Havbunden har man jo endog først opfundet i den allerseneste Tid. — Under- 

 søgelsen af dette Materiale bar krævet megen Tid og megen Taalmodighed , og jeg har 

 maattet sporge mig selv, om jeg ogsaa anvendte min sparsomt tilmaalte Arbejdstid 

 forsvarligt paa denne Maade. Men det stod for mig som et Pligtarbejde, der skulde 

 gjennemføres. Mit Materiale har jeg dog maattet søge supleret, dels ved gjennem ven- 

 skabelige Fagfæller i Italien at skalle mig saa meget som muligt af de iniddelliavske 

 Scopeliner — Middelhavet er jo en Hovedkilde til Kundskab om det pelagiske Dyreliv, 

 som dér ofte og paa visse Steder sammentrænges af Havstrømmene , saa at det bliver 

 mere tilgængeligt — dels ved Laan fra enkelte Museer (Stuttgart, Berlin), naar det galdt 

 om at konstatere, hvad det var, der var bleven beskrevet. Museet i Kristiania har vel- 

 villigt tilsendt mig til Benyttelse, hvad det besad af pelagiske Scopeliner; var det end ikke 

 forholdsvis meget, saa var det godt og suplerede paa flere Punkter mit Materiale paa en 

 meget ønskelig Maade. Men nogen større Anstrængelse for at samle Materiale efter den 

 størst mulige Maalestok fra de flest mulige Museer har jeg ikke gjort, dels fordi det hele 

 da let kunde blive uoverkommeligt for mig, dels fordi det dog ikke kunde blive noget 

 tilnærmelsesvis udtømmende. Nye Dybhavs -Expeditioner ville upaatvivlelig endnu bringe 

 meget nyt frem i denne Retning, saa at mit Arbejde kun vil faa en forbigaaende Betydning; 

 men dette gælder om mangt og meget, for ikke at sige om alle lignende Bestræbelser. 



Den største Vanskelighed har jeg mødt ved Udredelsen af de talrige Arter, der 

 forelaa mig — mest i ungdommelige Exemplarer, men heldigvis dog i mange Tilfælde af 

 mere udviklede — af den artrige Scopelus- Slægt, hvis Arter i det hele synes mig at være 

 mangelfuldt definerede. Nøglen til Artsbegrænsningen fandt jeg i et strængere Studium 

 af Fordelingen af Lysorganerne — Lyspletterne eller Lyskirtlerne — som man mærkeligt 

 nok ikke har skænket den Opmærksomhed, som de dog aabenbart fortjente. En italiensk 

 Zoolog, Dr. Raffaéle, har her brudt Isen, men ikke gjennemfort det helt af Mangel paa 

 en fast Terminologi; at indfore en saadan blev da det, jeg først maatte foretage mig. Det 

 gik her som saa ofte, hvor man kunde være tilbøjelig til at opgive Ævret ligeoverfor 

 Formernes Mangfoldighed og mistvivle om, at Artsbegrebet tilfulde kunde hævdes, indtil 

 man har havt det Held at finde, hvad det var, det egentlig kom an paa. Hvad der her 

 voldte Vanskeligheden, var paa den ene Side det, at visse Ordninger og visse Talforhold 

 vare i høj Grad konstante indenfor Slægten, kom igjen hos alle Former, medens andre 



