234 



14 



Skitsc af Scopelus Rafinesquii. 

 ni. macujrc luminosee mandibulares, o. operculares. p. pec- 

 torales, t. thoracica. \. ventrales. v'. supraventralis. 

 a', anales anteriores, a", anales posteriores., c. caudales. 

 s. supraanales, b. postcro-lateralis. 



Et af de bedste Hjælpemidler 



til at afpæle Grænserne mellem Ar- 

 terne, hvilket uden det vilde falde 

 overordentlig vanskeligt , har jeg 

 derimod fundet i visse Enkelt- 

 heder i Fordelingen af L y s - 

 pletterne — de mindre Lys- 

 kirtler — paa Legemets Sider. En 

 strængere Analyse af dette Forhold, 

 end hidtil er bleven anstillet, er 

 absolut nødvendig. Naturligvis maa 

 man derfor ikke forsømme de andre 

 sædvanlis anvendte Karakterer. Men 



det vil være rigtigt at indfore en bestemtere Terminologi end man hidtil bar havt. l>ette 



Hjælpemiddel har man ikke hidtil ofret den Opmærks hed, som det fortjener. Det er 



Dr. Raffaéles Forljeneste at have taget det i Tjeneste ved Artsadskillelsen, men han har 

 dog ikke gjort Skridtet helt ud, og jeg kan ikke i alle Henseender slutte mig til hans Termino- 

 logi. Det er aabenbart, at her ligger i Hovedsagen Nøglen til Arternes rette Diagnostik. 

 I den nedre Række findes : 



a. maculce luminosæ mandibulares (m). Hver Underkjævehælvte skjuler 3 (paa Tungebens- 

 buerne anbragte) Lyspletter; de findes vistnok altid, men kunne være noget udviskede, 

 især hos ældre Exemplarer; flere end 3 bar jeg ikke fundet. 



b. m. /. thoracica; (t). Paa Gjælle-Istbmen og Brystet indtil Bugfinnerne have alle Seopeler 

 5 Bar Lysplelter. I Almindelighed danne de (o lige Linier og sidde i omtrent lige 

 stor indbyrdes Afstand, men der maa lægges Mærke til, om der muligvis er simre 

 Afstand mellem de to første Par eller tillige mellem andet og tredje end mellem de 

 andre, og om maaske de af femte eller af femte og andet Par ere rykkede længere fra 

 hinanden, ud til og op paa Siderne, end sædvanligt, da dette kan give Anledning Ml 

 Forvexling med Lyspletter af andre Systemer, men paa den anden Side — rigtigt 

 opfattet — afgive gode Artskarakterer. Det er i Underslægterne Nyctophus og 

 Lampaivjctus at disse mere afvigende Stillinger kunne forekomme. 



c. m. 1. ventrales (v), mellem Bugfinnerne og Gatfmnen, i Almindelighed i Par, hos visse 

 Arter 5 Par eller endog 6; der maa ogsaa her begges Mærke til, om de frembyde 

 Afvigelser fra den normale æquidistante Ordning, om det ene eller andet Par bryder 

 ud af Bækken enten mod Midtlinien eller til Siderne o. s. v. Antallet er vistnok i 

 Almindelighed artsfasl, meii hos S. elongatus finder jeg dog baade 5 og (> Par 

 ventrale Lyspletter, og bos de to af de fire foreliggende Exemplarer af S. rams m. 

 linder jeg kun 2 istedenfor 4, idet andet og tredje Par ikke ere komne til Udvikling. 



