270 



50 



ere farveløse, med Undtagelse af en Række af IG sorte Pigmentpletter -- paa Halen med 

 indskudte punktdannede Smaapletter skiftende med de større — der indtager Sideliniens 

 Plads og paa selve Ryggen bøjer sig op over, nærmere mod Ryglinien. Til Skæl sees 

 intet. Pigmentpletternes Form synes at vise, at Exemplarerne endnu ere meget unge. 



Ilos de 3 eller 4 Arter af de to første Sektioner af Maurolicus - Sæglen vil altsaa 

 Lysorganernes Fordeling være følgende: 



3. Den tredje Underafdeling af Maurolicus- Slægten karakteriseres derved, at de 

 dobbelte Rækker af Lyspunkter ikke alene naa til Bugfinnerne, men til Begyndelsen 

 af Gatfinnen, samt ved at have en noget kortere Gatfiiine (med et mindre Straaletal) 

 end i al Fald M. Pennantii har det. Dertil hore de to i [Middelhavet forekommende og af 

 lchthyologerne ved dets Bredder distinguerede Former: M. Poweriæ Cocco og M. attenuatus C. 

 Jeg finder hos disse Former 12—14 Par Lyspletter mellem Halefinnen og Begyndelsen af 

 Gatfinnen, foran dette Punkt til Spidsen af Underkjæven 22 — 24 i den øvre og 31 — 34 i 

 den nedre Række paa hver Side, og kan i dette Punkt ikke finde nogen væsentlig 

 Forskjel mellem de to «Arter», hvis Artsmærker, som de hidtil ere givne, ogsaa tildels 

 synes mig noget svage eller aabenbart urigtige («V. 3» hos M. Poweriæ). Jeg har derfor 

 været tilbøjelig til at anse dem for identiske. 



Spørgsmaalet har den aktuelle Interesse, at vore pelagiske Indsamlinger nogle 

 Gange have bragt os Maurolicus-Former af denne Gruppe, hvorved der bliver fornyet Op- 

 fordring til at bestemme Forholdet mellem de to formentlige Arter. Den Fordeling af Lys- 

 organerne, som jeg har fundet hos de 3 Grupper af Individer: (A) de pelagiske formentlige 

 M. attenuatus fra Atlanterhavet, (B) de middelhavske Exemplarer, der enten ere meddelte 

 mig som M. attenuatus eller i al Fald maa henføres til denne Type, og (C) de, der ere sendte 



