307 



nemlig- for saadanne, hvor denne lader sig bestemme ved direkte Forsøg, saasom Opløs- 

 ningsvarmen for en Række af Stoller (ved Hjælp af Opløseligheden ved forskellige Tempera- 

 turer), Varmetoningen ved den partielle Sønderdeling af Natrium sulfat med Salpetersyre og 

 Varmetoningen ved Sønderdelingen af PbJ. 2 .KJ.2H. t O med Vand, og i disse Tilfælde 

 fundet god Overensstemmelse mellem Theori og Erfaring. 



De af Arrhen.ius beregnede Værdier for Dissociationsvarmen lade sig ikke be- 

 stemme ved direkte Forsøg. Forf. har søgt at kontrollere dem, idet han ved deres Hjælp 

 beregner Nevtralisationsvarmen for en Række af Syrer og sammenligner de saaledes be- 

 regnede Værdier med dem. der ere fundne ved thermokemiske Undersøgelser. Ifølge 

 Dissociationstheorien bestaar Nevtralisationen i vandig Opløsning væsentlig af en Vand- 

 dannelse, (HO, ti), hvortil kommer den fuldstændige Dissociation af Syren og Basen (der 

 iforvejen ere partielt dissocierede), samt endelig en partiel Saltdannelse. Varmetoningen 

 ved de tre sidstnævnte Processer har da Forf. bestemt som ovenfor nævnt. Subtraheres 

 Summen af disse Varmetoninger fra de ved Forsøgene fundne Tal for Nevtralisationsvarmen, 

 skulde for alle Syrerne faas samme Værdi, nemlig Dissociationsvarmen for Vandet, hvilket 

 virkelig med stor Tilnærmelse viser sig at være Tilfældet; i Gennemsnit bliver den (ved 

 21°, 5) 132,1 Å", den største Afvigelse fra denne Middelværdi beløber sig til 2,9 K (for 

 Saltsyren). 



Hertil maa nu bemærkes følgende. De fundne Værdier for Dissociationsvarmen ere i 

 iutet Tilfælde betydelige 1 ). Da nu Dissociationen for de stærke Syrer, saavel som for 

 Saltene og for Natronhydrat, ved de Fortyndingsgrader, ved hvilke Forsøgene ere udførte 

 (I Grammolekyle i 3,6—7,2 Liter), nærmer sig til at være fuldstændig, blive de Varme- 

 toninger, der svare til de ovennævnte tre Led af Nevtralisationen, kun smaa Brokdele af 

 Dissociationsvarmen, altsaa forholdsvis smaa Størrelser (1 — 2 K), der sikkert ville forsvinde 

 i de ved Forsøgene — saavel de elektrokemiske som de thermokemiske — uundgaaelige 

 Fejl. Noget lignende er Tilfældet med saadanne svage Syrer som Eddikesyre , Propion- 

 syre og Smørsyre. Af disse Syrer dissocieres vel den største Del ved Nevtralisationen; 

 men selve Dissociationsvarmen har kun ringe Værdi (4 — 9 K). For alle disse Syrer kan 

 Sammenligningen mellem den beregnede og den fundne Nevtralisationsvarme ikke siges at 

 være noget Bevis for Rigtigheden af de fundne Værdier for Dissociationsvarmen, (med 

 mindre man for de tre fede Syrers Vedkommende i Overensstemmelsen mellem den ringe 

 Værdi af den fundne Dissociationsvarme og den ringe Afvigelse fra den konstante Nev- 

 tralisationsvarme vil se et Bevis paa Rigtigheden af den førstnævnte). Dette ses tydeligt 

 ogsaa deraf, at uagtet Værdierne for Dissociationsvarmen ved Beregning efter de to for- 

 skellige Formler variere for hvert Stof c. 6 K — en Værdi, der hyppigt overskrider selve 



') Maximum indtræffer for E 3 P0 2 med 37,5 K (ved 21°,5). 



Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. & mathem. Afd. VU. 7. 40 



