19 317 



Det vilde være urimeligt at vente nogen fuldkommen Overensstemmelse mellem 

 Dissociations- og Fortyndingsvarmen; dertil er den Nøjagtighed, hvormed begge kunne 

 bestemmes. For ringe. For Syrernes Vedkommende viser dog Tab. IS i de anførte Tilfælde 

 en betydelig Tilnærmelse mellem begge Størrelser, der neppe kan skyldes en Tilfældighed. 

 Vel overgaar Forskellen den sandsynlige Fejlgrændse før Fortyndingsvarmen; men Aarsagen 

 dertil kan være enten 1) Unøjagtighed i Bestemmelsen af Dissociationsvarmen; 2) unøj- 

 agtighed i Bestemmelsen af Dissoeiationsændringen \) ; eller endelig for de mere koncen- 

 trerede Oplosninger; 3) at der ved Siden af Dissociationsvarmen gor sig gældende en 

 Varmetoning, der hidrører fra samme Aarsag som den langt betydeligere Varmetoning, der 

 i Reglen finder Sted ved Fortynding af meget stærkt koncentrerede Opløsninger. Medens 

 denne har sin Grund i andre, hidtil uopklarede Aarsager, maa det efter det ovenstaaende 

 anses for sandsynligt, at Varmetoningen ved Fortynding af vandige Opløs- 

 ninger af Syrer, der forinden ikke ere stærkt koncentrerede, væsentlig 

 stammer fra den ved Fortyndingen bevirkede Forøgelse af den elektro- 

 lytiske Dissociation. 



For Saltenes Vedkommende er Materialet foreløbig for lidet omfattende lil at 

 der kan drages positive Slutninger. 1 det eneste Tilfælde, jeg har undersøgt — Natrium- 

 butyrat — linder en tydelig Uoverensstemmelse Sted , idet Theorien fordrer en Varme- 

 absorbtion, medens Forsøgene omvendt have givet en Varmeudvikling. Dissociationsvarmen 

 gælder for 35°, medens Fortyndingsvarmen er angivet før de Forsøg, der ere udførte ved 

 ca. 21°,5; dog kan dette ikke være Aarsagen til Uoverensstemmelsen, da de Forsøg, der 

 ere udførte ved lavere Temperatur, vise, at Fortyndingsvarmen snarere voxer end aftager 

 med stigende Temperatur. Det vil nedenfor blive vist, at der saavel før det nævnte Salt 

 som før andre Natriumsalte af de svage Syrer ogsaa paa et andet Omraade finder en 

 betydelig Uoverensstemmelse Sted mellem Theori og Erfaring. 



t 



4. Varuietoniugen ved Indvirkning af Syrerne paa deres Natrinnisalte. 



Ved isohydriske Opløsninger forstaas efter Arrhenius 2 ) saadanne, der ved 

 Blanding ikke forandre Dissociationsgraden af de i Oplosningerne indeholdte Stoffer. 

 Denne vil kunne ændres, naar Stofferne have en fælles Ion, idet Opløsningerne kun ville 

 være isohydriske, naar Koncentrationen af den fælles Ion er ens i begge Opløsninger 3 ). 

 Blandes derfor to ikke-isohydriske Opløsninger af Stoffer med en fælles Ion, ville de 



') Den største Afvigelse (for Dikloreddikesyre) vilde svare til en Fejl i Beregningen af Dissociations- 

 graden af c. 0,04 eller c. lOpCt. 



2 ) Zeitschr. fur phys. Chemie, 11, p. 284. 



3 ) Arrhenius i Wiedemann's Annalen, Bd. 30, p. 51. 



41' 



