344 



ere altsaa rene Baststrænge. Ind imod Stænglens Midte findes et andet Parti af Karstrænge 

 med en megel svagere Belægning af Bast, enten kun paa Leptom- eller ogsaa baade paa 

 denne og paa Hadromsiden; disse Karstrænge have ligesom de andre Strænge i Beglen 

 kun 1 , sjældent 2 — 3 store Skruetraelieider foruden et større eller mindre Antal meget 

 snævre. Dette centrale Parti af Karstrænge er adskilt fra Bandstrængene ved et bredt 

 Parenchynij i li\ilket der i Almindeligbed ikke findes mere end en enkelt Kreds af Strænge, 

 der i Henseende til Udviklingen af Basten staar omtrent midt imellem de to andre Grupper 

 (Fig. I, Å). Karstrængene , navnlig de større, ere ofte noget indknebne paa Midten; deres 

 Sirør erc ledsagede af tydelige Annexceller. Hvad Bækcellerne 1 ) angaar, optræde disse 

 baade paa Karstrængenes indadvendte og udadvendte Side umiddelbart uden paa Basten; 

 de ere kun ubetydeligt eller slet ikke ensidigt fortykkede og ere ofte noget bugede paa 

 den Flade, der vender til, og navnlig paa den, der vender fra Basten; de svare i Bredde 

 til flere Bastceller, optræde enten i enkelte Rækker, eller i flere Rækker tæt paa hverandre 

 (Fig. 3G) og indeholde Kisellegemer, der minde om morgenstjerneformede Druser af oxalsur 

 Kalk, eller have en mere uregelmæssig, ubestemmelig Form (Fig. 36, c). Spredt omkring 

 i Stænglens Parencliym forekomme smaa Krystaller af oxalsur Kalk, af hvilke de fleste have 

 Former som dem, der ere fremstillede i Fig. 38, E. Epidermis bestaar af meget snevre, 

 Ian-strakte Celler. 



Blomsterstandens Stilk (Fig. 1, B), det Stykke af Slænglen, som ligger mellem 

 det øverste Lovblad og Blomsterstanden, bar væsentlig samme Bygning som det nys be- 

 skrevne, men afviger dog i- følgende Forbold: 1) Det under Epidermis liggende Cellelag 

 træder tydeligere frem ved Cellernes Strækning i radial Retning. 2) De periferiske Kar- 

 strænge træde længere tilbage fra Epidermis. 3) Det intermediære Parti af Karstrænge er 

 mindre tydeligt fremtrædende. 4) Den paa Midten indknebne Karstrængsform bar tildels 

 veget Pladsen for en i Tværsnit mere elliptisk Form. 5) Basten er mindre fremherskende. 



I den stærkt sammentrængte Blomsterstands Axe, i hvilken Karstrængene 

 lige som i de i det folgende nævnte Bladfæster — og denne Axe bestaar jo egentlig af 

 lutter Bladfæster — indeholde en Mængde store Tracheer, optræde Kisellegemerne, som vi 

 fra den vegetative Stængel kjendte fra Dækcellerne , paa en anden og mere iøjnefaldende 

 Maade , nemlig spredte i Mængde som morgenstjerneformede , spidstakkede druselignende 

 Legemer i det storcellede parenchymatiske Væv, ved hvilket de enkelte Karstrænge ere 

 sondrede fra hverandre, I stor Druse i hver Celle. 



Dette ikke tidligere paaagtede Forhold synes at være almindeligt hos Marantaceerne, 

 navnlig hos dem med tætte Blomsterstande. Som et Exempel instar omnium giver jeg i 

 Fin. 30 en Afbildning deraf, saaledes som jeg har fundet det hos Calalhea pacifica. 



') Angaaenile denne Terminus se pag. 58. 



