11 347 



hvor altsaa Blomsterstanden, der er kogleformig tæt, sidder paa Enden af et bladløst Skaft. 

 Hotte har som man kunde vente omtrent samme Bygning som Blomsterstandens Stilk hos 

 C. violacea. De ydre Strænge ere rene Baststrænge og drage sig noget tilbage fra Epi- 

 dermis; ellers forekomme spredte Baststrænge ikke, men Karstrængenes Bastbelægning er 

 tyk. Krystallerne af oxalsur Kalk ere faa og smaa. Angaaende Kisellegemerne gjælder det 

 samme, der er bemærket for C. Lietzei; dog synes her foruden de morgenstjerneformede 

 Legemer at forekomme flere Klumper med næsten jævn Overflade. 1 Racbis findes store 

 Mængder af Kiselsyrelegemer spredte i det centrale Karstrængparti. 



Calathea virginalis har den foregaaendes Væxtmaade. De større Karstrænge i Midten 

 af Skaftet have en meget slærk Bastbelægning, de smaa Strænge i Barken ere næsten 

 udelukkende dannede af Bast. Her findes en Kreds af meget smaa Lakuner, af hvilke 

 hver i Størrelse andrager omtrent det samme som en af de store Parenchymceller. De 

 fleste af de storre Karstrænge med 1 stort Skruekar samt med en Belægning af talrige 

 Dækceller med Kisellegemer af — tildels uregelmæssig — Morgensljerneform. Talrige 

 lave Parenchymceller med en nærmest kjødfarvet Cellesaft spredte gjennem bele Skaftet. 

 Umiddelbart under den tætte Blomsterstand udvider Skaftet sig og dette Forhold er i det 

 indre ledsaget af en stærk Lakunedannelse; indenfor denne tykke meget luftførende Bark 

 ere de store stærkt mekanisk udstyrede Karstrænge sammentrængte og allerede her viser 

 sig Kisellegemernes Tendens til at træde ud fra Karstrængene. 



Skaftet hos Calathea Achira bar en ret ejendommelig Bygning, idet der findes en 

 Centralcylinder med en Mængde meget tæt stillede Karstrænge med en ringförmig Belæg- 

 ning af særdeles stærkt fortykkede Bastceller, en Bark med nogle faa Karstrænge i Midten 

 og en tætstillet Kreds af Karstrænge nær under Epidermis, adskilt fra denne ved nogle 

 faa Cellelag. Endvidere findes der i Centralcylindren, omgivende Karstrængene en Mængde 

 store Kisellegemer; saadanne mangle i Barken. Den stærke Sammenrykning af Central- 

 cylindrens Karstrænge kan maaske forstaas ud af Puppigs Bemærkning om Plantens Voxe- 

 maade: «Gaules .... basi decumbentes, interdum radicantes» 1 ). 



Hos Catathea villosa, C. grandis, C. barbata og C. lateralis ere Barkens periferiske 

 Strænge forsynede med en særdeles tyk Bastbelægning, der hos de to sidste endog er mer 

 eller mindre sammenflydende. 



En endnu stærkere Udvikling af de mekaniske Væv findes hos de faa Arter, jeg 

 — etter opblødt Materiale — bar haft Lejlighed til at undersøge af Calathea- Slægtens 

 østlige Bepræsentant, Slægten Phrynium. I Skaftet hos Plir. capitatum findes der, adskilt 

 fra Epidermis ved omtrent 3 Lag temmelig tynde Celler, en overordentlig stærk Bastbelæg- 

 niiiy , stærkere end iagttaget bos nogen anden Scitaminee. . Henne Belægning er sammen- 



Pöppig et Endlicher, Gen. Nov., II, pag. 21. 



4.'> 



