13 



349 



Fig. 3. Stromantke Tonclçat. 

 Stænglen i Tværsnit. 



med regelmæssige .Mellemrum mindre Ledningsstrænge. Ganske 

 smaa Bastbundter af omtrent en Parenchymcelles Dimension, 

 ere spredte omkring i Stænglens indre Del, men Bastbelæg- 

 ningen pua Karstrængene er her ringe; disse ere omgivne af 

 sti\elseførende Celler; i Karstrængene findes der gjerne en 

 stor Traché med ringförmig Fortykkelse og mediant for denne 

 en lille med skrueformig Fortykkelse. Væsentlig overensstem- 

 mende med denne er Stænglen hos Stromanthe lutea. 1 Blom- 

 sterstandens Fællesstilk hos -S. lutea er der den Forskjel fra 

 den egenlige Stængel, at de spredte smaa Bastbundter ere 

 meget reducerede i Antal, at Bastbelægningen paa de indre 

 Karstrænge er endnu svagere samt at den mekaniske Skede 

 mod Stænglens Periferi er mindre sammenhængende — med andre Ord, i det Hele en 

 Beduktion i det mekaniske System. 1 den enkelte Blomsterstands Speeialstilk forekomme 

 ikke længer de indre smaa spredte Baststrænge, og den periferiske Bast er dels mere 

 reduceret, dels har den trukket sig længere tilbage fra Epidermis, hvorimod der et Par 

 Cellelag under Epidermis har udviklet sig en Kreds af Lakuner. I lnternodierne af selve 

 Hachis endelig er dette Lakunesystem stærkere fremtrædende udenom hele Karstrængmassen, 

 der altsaa er trængt tilbage fra Overfladen. Det ledende Væv er her mere fremtrædende paa 

 Bekostning af det mekaniske Væv; her optræder ofte mere end 1 eller 2 store Tracheer; 

 2 Dobbelttracheer ere saaledes ret hyppigt. 



Maranta arundinacea. I Stængelbygningen hos denne kommer der et nyt Moment 

 til, som ikke har været iagttaget hos de hidtil omtalte Marantaceer, nemlig Tilstedeværelsen 

 af endel spredte schizogene Lakuner, uden at der derved fremkommer noget, der ligner 

 Stjerneparenchym. Sirørene store, ligge i de ydre Karstrænge i en Halvkreds, omgivne af 

 en Halvbue af Bast. De rent mekaniske Strænge stærkt fremtrædende, adskilte fra Epi- 

 dermis ved nogle faa Lag Celler; de aftage i Størrelse fra Periferien og indefter i Barken, 

 høre derpaa fuldstændig op, men vise sig atter længere inde i Stænglen. Der er dog 

 den Forskjel mellem disse indre og de ydre Baststrænge, at hine ere meget solidere, 

 hvilket præcisere kan udtrykkes saaledes, at deres Cellelumina ere meget mindre i Diameter 

 end de adskillende Fællesvægge, medens i de ydre Baststrænge Cellerummenes Diameter 

 er større end Tværmaalet af de nævnte Vægge. I Grenenes opsvulmede Basaldel optræder 

 i Stedet for Basten langt mægtigere Masser af Collenchym 1 ) ; en anden og ikke uinteressant, 



! li.lte i denne Afhandling gjentagne (iange omtalte Forhold er af Russo« laget lil Indtægt for den 

 Opfattelse . at Vandbevægelsen finder Sted i Planten, ikke intermicellært i Vedcellerne, men i de 

 trachéale Elementers Lumina, da det jo faktisk medfører en kortere eller længere Afbrydelse i de 

 af forvedede Elementer dannede Strænge (Bot. Centralb., XIII, pag. 101). Se fremdeles under 

 Musaccerne. 



