25 3G1 



hurtigt indefter og Udfyldningsvævet bestaar i sin Helhed af store og tyndvæggede Pafen- 

 chymceller, hvorfor ogsaa Skaftet i tørre) Tilstand er sammentrykt. Medens en Grænse 

 mellem Bark og Centralcylinder ikke (indes i Skallet, er en saadan lydelig udpræget i 

 Rhi/.omel, hvis Bark yderst er begrænset af et Korklag. Umiddelbarl indenfor dette op- 

 træde meget smaa, i Tværsnit kredsrunde, fjern tstaaende rene Bastbundter, der længere 

 inde træde i Forbindelse med Ledningsstrenge , hvilke de liuel'ornhgt omslutte paa Ydre- 

 siden; først i Centralcylindren findes Haslen udviklet til begge Sider eller heil rundt 

 omkring Ledningsstrengene, der lier slaa meget tæt. Rhizomels Bark, der er meget tyk 

 (i en 7 mm tyk Rodstok andrager Centralcylindren kun en Diameter af F/V""), er propfuld 

 af Stivelsekorn; disse ere store, aflange, trinde, med tydelig Lagdeling og otte en Tvær- 

 spalte paa samme Maade som bos Maranta arundinacea. Ejendommelige ere de slore 

 Stivelsekorn i Musa-Stænglen 1 ). Samme Bygning af Skaftet findes bos //. Bihai og //. 

 brasiliensis. 



Bladet. 



Det er karakteristisk for Scitamineernes Bladplade, at de fra Bladstilken modtagne 

 Karstrænge forst efterhaanden træde ud Ira hverandre som Nerver, der løbe ud mod Blad- 

 randen, og altsaa forinden stryge tæt ved Siden af hverandre og danne en tyk Midtribbe; 

 dennes Antal af Karstrænge mindskes altsaa efterhaanden som den afgiver Sidenerver; 

 henimod Bladets Spids sker der ofte en mere pludselig Opløsning af Midiribben i en 

 .Mængde vifteformigt udstraalende Nerver. 1 meget store Blade, i ringere Grad ogsaa i 

 mange mindre Scitaminé-Blsule , ere Sidenerverne af meget forskjellig Styrkegrad, saaledes 

 at man kan skjelne mellem Sidenerver af Iste Grad, de eneste, der udspringe direkte fra 

 .Midtribben, og Sidenerver af 2den, 3die Grad o. s. v.; disse udspringe som Forgreninger 

 af Nerverne al Iste Grad eller fra hverandre indbyrdes, og de allerfineste ere ved Mesofyl 

 adskilte fra de andre Nerver. Disse Forhold ere udførlig skildrede al Wittmack for 

 Musa Ensete 2 ). 



VA andel særligt Forhold, som er karakteristisk for Scitamineernes Blade i Almin- 

 delighed, er det, al Karstrængene , naar de træde fra Stænglen over i Bladskeden faa en 

 ejendommelig Tværsnitsform, idet de blive stærkt indknebne paa Midten, saa det under- 

 tiden ser ud, som de skulde falde fra hinanden i 2 Dele (Fig. 12). Denne Form holder sig 

 op igjennem Stilken og ud i Bladpladen og gjenlindes mer eller mindre udpræget hos de 



J ) Afbildede hos Wittmack, I. c. Fig. li). 

 2 ) L. c. pag. 27-28 og Fig. 2 



Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og mathem. Afd. VII. 8 ål 



