366 30 



Thalia dealbata. Bladstilken, der er meget lang, afviger fra alle andre mig be- 

 kjendte Marantaceer ved den kolossale Udvikling af Luftgangene, saaledes at Cellevævet er 

 indskrænket til et forholdsvis tyndt Lag langs Overfladen og til ganske smalle mellem 

 Lakunerne udspændte Plader, der ikke ere tykkere, end at de ofte maa vide sig lidt ud, 

 for at give Plads til Karstrængene , der ikke optage mere Plads, end at de allesammen 

 vilde kunne anbringes i en af de større Lakuner. Disse ere paatværs gjennemsatte af 

 Diaphragmer 1 ), hestaaende enten blot af et Lag Stjerneparenchym eller af 3 Lag Stjerne- 

 parenchym med et mellemliggende Lag af det meget smaacellede med smaa Intercellulærer 

 forsynede Væv, der forekommer hyppigt i Scitamineernes Diaphragmer (Fig. 15). Desuden 

 ere saa vel Lakunerne som Diaphragmerne gjennemsatte af lange fine, aldeles regelmæssigt 

 forløbende Strænge, hestaaende af nogle ganske l'aa. lange Bastceller 2 ) , der ere blevne 

 tilbage, medens det øvrige Cellevæv har opløst sig; man kan i Reglen se Hester af det 

 opløste Væv paa disse Strænge. .Meget smaa Bastbundter findes spredt i Bladstilken, men 

 iovrigt have kun de Overhuden allernærmeste Karstrænge nogen betydelig Bastbelægning. 

 Ledpaden er, navnlig i Sammenligning med den lange Bladstilk, kort, og dens skraat- 

 stillede Cellelag viser her den sædvanlige Beskaffenhed , men strækker sig kun omtrent 1 

 Centimeter ind i Midtribbens Underside, Laber sig derpaa fuldstændigt. 



Bladpladens Epidermisceller ere bølgede baade paa Oversiden og paa Undersiden 

 og den er karakteristisk ved, at der ogsaa findes ret rigelig Spaltaabninger paa Oversiden; 

 mulig hænger dette sammen med, at Bladet næsten er isolateralt bygget (Fig. 15, B) , idet 

 alt Chlorofylvævet — og det er her ret tykt — nærmest har Karakter af Pallisadeparenchym, 

 dog med endel Intercellulærer i den nedre Halvdel, llypodermen paa Undersiden kun svagt 

 fremtrædende med undertiden meget flade Celler, paa Oversiden vel udviklet, dog kun ind- 

 lagende omtrent l U af Bladets Tykkelse. 



Stromanthe Tonckat. Bladskeden, der er forholdsvis tynd, udmærker sig ved sine 

 meget smaa, kun i den mediane Del udviklede Lakuner. Bene Bastbundter forekomme, 

 paa Ydersiden ret talrige og helt ud til Epidermis, paa Indresiden færre og adskilte fra 

 Epidermis ved i Beglen 2 Lag Celler. De mekaniske Celler i Ledpuden nedenfor Midten 

 meget lidt skraatstillede. Bladpladen i Hypodermcellerne paa Oversiden meget store, om- 

 trent det halve af Bladets Tykkelse, de paa Undersiden smaa. Epidermis baade paa Over- 

 og Undersiden med stærkt bølgede Celler. Spaltaabninger kun paa Undersiden. Skarp 

 Modsætning mellem Pallisadevæv og Svampevæv. 



Hos Str. sanguinea og Str. Porteana ere Lakunerne ligeledes smaa; hos sidst- 

 nævnte er deres Fordeling i den lange og faste Bladstilk ret ejendommelig, idet den 



') Cfr. De Bary, Vergl. Anal., pag. 228. 



-) Duval-Jouvc, Diaphragmes vaseulifères ilos Monocotylédones. Mém. Acad. Montpellier, 1873, 

 pag. 168. 



