394 



58 



Zintjiberaceerne frakjender Kolil Dækceller — man erindre, at Kisellegemerne op- 

 træde i Heglen i Længderækker af oftest smaa parenchymatiske Celler, der ledsage Bast- 

 bundterne og af deres Opdager, Mettenins, blev kaldte Dækceller eller Stegmata — 

 med Undtagelse af Alpinia speciosa og A. mutica, hos hvilke der skal lindes Dækceller, 

 indeholdende fine rnndagtige Korn af Kiselsyre. Hertil er følgende at føje. Hos Costus 

 spiralis forekommer der i Stænglen langs Basten kiselførende Celler med nærmest morgen- 

 stjerneformede Kisellegemer; oppe i den koglelignende Blomsterstands Axe træde Kisel- 

 legemerne ud fra Karstræ.ngene og optræde i de mellemliggende Parenchymceller, om just 

 ikke i den Mængde som hos visse Calathea- Arlev. I Bladpladen af Alpinia speciosa træder 



Fig. 35. Alpinia speciosa. 

 A. Tværsnit gjennem Epidermis med et Bastparti og 3 kiselførende Celler. B. Radialt Længdesnit 

 gjennem Epidermis og Bast; alle Epidermiscellerne kiselforende. C. Et Stykke Epidermis, de kiselførende 

 Celler sete fra Fladen. Samtlige Kisellegemer skraverede. 



Karstrængenes Bast saa langt ud mod Overfladen, at den støder direkte op til Epidermis. 

 Hvor denne Berøring finder Sted, vil man finde, at der er dannet rnndagtige jevne Kisel- 

 legemer i Epidermiscellerne af en ganske anden Art end den, som Kohl omtaler og af- 

 bilder. Disse kiselførende Epidermisceller ligge omtrent i 3 Bækker og ere lette at iagtlage. 

 Jeg har i vedføjede Figur fremstillet dem i 2 førskjellige Snit samt sete fra Bladundersiden. 

 Ganske lignende (inder Sted i Bladet af Elettaria Cardamomum. — Men i det Hele har 

 Kohl Bet i den Udtalelse, at Kiselsyredannelsen er stærkt tilbagetrængt hos Zingiber aceerne. 

 Hos samtlige af mig undersøgte Cannaceer optræder Kiselsyren som Kohl angiver, 

 nemlig som Legemer, der have megen Lighed med morgenstjerneførmede Druser af oxalsur 



