423 



vise, al der ved Siden af den i de sydlige Have forekommer cl Par andre Arier af denne 

 Slægt {AJegaptera Lalandii og M. indica) 1 ). Desværre kjender man ikke disse Formers 

 Parasiter. Vise disse sig forskjellige fra vor «Knølhvals», vil efter min Mening disse 

 Ilvalers Artsselvstændighed være godtgjort; i modsal Fald er den mig i del mindste meget 

 tvivlsom, uden at jeg dog turde tage en eventuel Overensstemmelse af deres Parasiter 

 som absolut lievis for det modsatte. 



Hvad nu de egentlige Rethvaler angaar, da er vor «Nordhvals» eller «Grøn- 

 landshvals» (Bakena mysticetus) Identitet med de i den nordligste Del af Stille-Havet fore- 

 kommende «Buehoveder» eller «Krumhoveder» («Bowheads») til Overllod ogsaa godtgjort 

 ad denne Vej ved Identiteten af deres Parasiter (Cyamus mysticeti). Den «kaliforniske Graa- 

 hval» (BhacJiianectes glaucus) har jo ogsaa sin karakteristiske Hvallus [Cyamus Scammonis) og 

 Cirriped (Cryptolepas Bhachianectæ)-). Etter at denne Hvals Skelet nu er kommet til «British 

 .Museum» forlyder den overraskende Efterretning, at den har vist sig at være nær beslægtet 

 med, muligvis identisk med, en i nogle Dannelser i Sverrig og England funden, hidtil kun 

 som subfossil kjendt Hval-Art, EschrichUus robustus. Naar man erindrer Copes Beskrivelse 

 af lians i øvrigt temmelig ubekjendte «Scrag-whale» (Agaphelus) 3 ) fra Nordamerikas Østkyst, 

 der aabenbart ligesom «Graahvalen» er en Mellemform mellem «Bethval» og «Finhval» 

 (muligvis identisk med den?), synes del ikke utænkeligt, at den fossile Esehrichtius endnu 

 vil blive fundet levende i det nordlige Atlanterhav. — M. II. t. de andre «Bethvaler». 

 Sydhvalerne (Eubalæna), som man har kaldt dem, skjønt nogle af dem have hjemme i 

 de nordiske Have, eller «S vart h valern e» («Black whales»), som de maaske nok saa godl 

 kunde kaldes, har man saa meget mindre bavl Tvivl om, at der maatte være Tale om for- 

 skjellige Arter, som der mellem de nordlige (E. biscaiensis og E. japonica) og de sydlige 

 (E. austraiis og E. antipodarum) Formers Udbredningsbælter ligger et bredt varmt Hav- 

 bælte -- «et IJailte af Ild» — som de ikke overskride, og i hvilket de aldrig træffes, efter 

 M au ry s undersøgelser. Mellem de 2 nordlige «Arter» danner det faste Land eu geo- 

 grafisk Grænse af en anden Art. men mellem de to sydlige existerer der ingen, og man 

 kunde deri se nogen Grund lil aL tvivle, om E. antipodarum og E. austraiis virkelig cre 

 artsforskjellige. Da jeg selvfølgelig mangler Materiale lil at have nogen selvstændig Mening 



') H.P.Gervais: Sur une nouvelle espèce de Megaptère (Megaptera indica) provenant du golfe 



persique (Nom Arch, du Muséum, t. X . 

 -i [følge Fischer en Coronula. Jfr. «Cétacés du sud-ouesl de la France« (Actes de la Société 



Linnéenne de Bordeaux t. 35 p. 53). 

 i Agaphelus nævnes i øvrigt ikke i Copes Oversigt over Cetaceernc 'American Naturalist. July 



1890), og Esehrichtius identificeres der med Cetoiherium Brandt, der ikke stilles i Nærheden af 



Rhachianectes. 



