524 



om, hvad der er anført i Litteraturen til Støtte for de 1 Sydhvalers Artsforskellighed, skal 

 jeg ikke indlade mig paa denne Side af Sagen, men kun henvise til, at der i den seneste 

 Tid atter synes at rejse sig en slig Tvivl, selv hos dem, der ere bedst i Stand til at 

 domme om denne Sag 1 ), særligt om Artsforskelligheden mellem E. biscaiensis og E. au- 

 stralis. Iler er da et Punkt, hvor Kjendskabet til deres Hudsnyltere muligvis kunde faa 

 Betydning. Jeg bestyrkes deri ved, hvad jeg nu skal anføre om en Cyamus-Art, hvis Vært 

 hidtil har været saa godt som eller i Grunden ganske ukjendt. 



2. «Paa hvilken Hvalart Cyamus Kessleri Brdt. lever, er fremdeles ubekjendt og 

 vanskeligt at gjætte», skrev jeg i 1887. Wo sne ssensky havde i 1846 plukket den af 

 en Hval paa Asiens yderste Ostspids tæt ved Beringsstrædet, og der menes — uden at 

 dette dog synes at være fuldt bevist — at denne Hval var den, som Aleuterne benævne 

 «den lille Kulema». Oet skulde endvidere være den, hvis af Aleuterne udskaarne Kontrafej 

 er afbildet af Chamisso 2 ), men som han i øvrigt benævner anderledes («Mangidach», som 

 yngre «Mangidadach» - Navnet «Kulema» forekommer slet ikke hos Chamisso). Den 

 omtales som opnaaende en Størrelse af c. 60 Fod , men der tillægges den kun Barder af 

 halvanden Fods Længde («elasmia sesquipedalia, pro fareimine tantum utilia, nullius habentur 

 pretii ».). Jeg veed ikke, at man har forsøgt at bestemme denne Alenternes «Mangidach» 

 eller «Kulema» -- forudsat, at dette er Benævnelser paa ét og det samme — og det \il 

 naturligvis ogsaa have sin Vanskelighed, naar man er henvist til hvad derom foreligger i 

 Literaturen 3 ). Vel ere de af Chamisso publicerede træskaarne, aleutiske Figurer i Be- 

 siddelse af en vis Natur-Lighed, men denne har dog sin Grænse; de lide alle af visse 

 gjennemgaaende .Mangler, som man dog, fordi de gjentage sig, i Almindelighed har let ved 

 at eliminere. Det er f. Fx. aabenbart, at Fig. I, 11 og IV i det nævnte Værk forestille 

 Balcenoptera - Arter, der maaske ville kunne bestemmes af Rygfinnens Form; at Fig. V er 

 Pukkelhvalen (Megaptera boops) og Fig. VII Kaskelotten (Physeter macrocephalus) , Fig. I\ en 

 Orca o. s. v. At »Mangidach »'en af de hidtil kjendte Former snarest vilde være en Eu- 

 balmna, derfor taler det forholdsvis lille Hoved, Mundspaltens ejendommelige Bøjning og 

 Knuden ovenpaa Snuden 4 ); mod denne Tydning den lille Pukkel paa Byggen, som den 



') Jfr. I'. Ex. W. H. Flow er. List. ol' ihc specimens of Getacea in the zoological department ol' the 

 British Museum. 1SS5 p. 2 og 3. Jfr. ogsaa om dette Spørgsmaal Flowers og Lydekkers Ud- 

 talelser i »An introduction to the study of mammals, living and extinct. 1891. 



•l Cetaceorum maris Kamtschatici imagines de Aleutis e ligno lictas adumbravit recensuitque Adal- 

 Ijerlns de Chamisso, t. XVII fig. III. 



'i Her vil ikke kunne la'nkes paa «Graah valen», som i øvrigt er Aleuterne vel bekjendt, af forskjellige 

 Grunde, deriblandt den. at dens Snylter er vel bekjendt og meget forskjellig fra Cyamus Kessleri. 



') Man jævnføre f. Ex. Afbildningerne hos Holder »The Atlantic Right Whales» (Bull, of the American 

 Museum of Natural History, Vol. 1. 1883); hos Schlegel: Fauna Japonica, Mammalia, pi. 28; 

 G a pel I i n is og G as CO s Afbildninger at den tarentinske Hval (Memorie dell' Academia di Bologna 

 (3) VII og Alti d. 11. Ae. di Napoli, VII, 1877 . saml Monederos, copieret i «Ostéographie d. Cétacés». 



