428 10 



Hvalfangst fra Nederlandenes og Normandiets Kyst 1 ) allerede fra det 9de Aarhundrede, og 

 det er utvivlsomt, at der har været fanget Hval ved eller udenfor det nordlige Norges 

 Kyster i det samme Aarhundrede 2 ); fra Spaniens Kyst har man Efterretninger om dens 

 Fangst fra 1150. Da den begyndte at blive sjældnere i den biskaiske Havbugt 3 ) (hvor 

 Fangsten omsider standsede helt i Midten af det 17de Aarhundrede), forlagde de baskiske 

 Hvalfangere Ira Midten af det 16de Aarhundrede (eller som anført maaske allerede tid- 

 ligere) Skuepladsen for Fangsten til Newfoundland. Her fik den Navn af «Sarden», 

 medens den senere af de hollandske og nordtydske Hvalfangere fik Navn af «Nordkaperen" 

 efter den Egn, hvor de havde bedst Udsigt til at træffe den. og Grønlænderne, naar den 

 en Gang imellem viste sig i Davisstrædet eller llaffiusbugten 4 ), benævnede den «Osterbygds- 

 fisken», hvorved de tilkjendegav, at de meget godt skjelnede den Ira «Nordhvalen». Efter- 

 haanden døde denne Fangst dog hen, dels vistnok fordi denne Hval var bleven overmaade 

 sjælden, dels fordi Jagten efter «Nordhvalen» gav et bedre Udbytte. Endnu i 1770 — 80 

 fangede nordamerikanske Hvalfangere nu og da «Nordkapere» i Faxe- og Bredebugten ved 

 Island, og omtrent paa samme Tid fangede en dansk Hvalfanger en saadan Hval «mellem 

 Island og Newfoundland». Men saa var den «en Saga blott», saa at den enten betragtedes 

 som udryddet, eller Efterretningerne om den bleve i den Grad miskjendte , at man 

 (Scoresby, Ctivier) som bekjendt slog den sammen med «Nordhvalen», fra hvilken 

 den er «toto coelo di versa» saavel i zoologisk Henseende som især i geografisk Udbred- 

 ning. Hverken ved Europas eller ved Nordamerikas Kyster vidste man i vore Dage — selv 

 om Graélls skulde have Ret i, at den i al denne Tid stadig har vist sig ved den spanske 

 Kyst og været Fiskerne dér \el bekjendt — i al Fald med denne ene Indtagelse i viden- 

 skabelige Kredse noget om dens Tilværelse, forend et Exemplar viste sig i 1854 udfor 

 Pampelona, ledsaget af 2 Unger, af hvilke den ene blev dræbt og nu opbevares hos os 

 som Skelet; 1877 blev der atter, ligesom for Aarhundreder siden, fanget en i Middelhavet 

 ved Tarent, i 1878 igjen en i Nærheden af San Sebastian, og i 1880 viste sig to ved 

 Algier, af hvilke den ene blev fanget 5 |. Umtrent paa samme Tid viste den sig igjen ved 

 Nord-Amerikas Ostkyst og gav Anledning til, at Hvalfangsten gjenoptoges dér, i al Fald i 

 det smaa, og i de allersidste Aar har den atter vist sig ved Island i ikke ubetydeligt 



') Joh. Steen stru [i: Normannerne. I, p. 1S7. 



-) .Il'r. Japetus Steenstrup: «Nogle Bemærkninger om Ottar's Beretning til Kong Alfred om 

 Bvalros- og Hvalfangst i Nordhavet paa hans Tid». 1889. Historisk Tidsskr. (6) II p. 107 (15).) 



3 Graélls har sogt at vise, at dette ikke kan have været Grunden, da den efter hans Undersøgelser 

 vedblev at være lige saa hyppig ved Spaniens K\sl i al den Tid. da Fangsten her var standset, som 

 tidligere. ("Las Ballenas en las eostas oceånicas de Espana, noticias recogidas e investigaciones 

 hechas»: Mern. de la R. Acad. de Ciencias fi'sicas y naturales, XIII, 3, 18S9.) 



*) Jfr. Eschrichts og Reinhardts ovennævnte Afhandling S. 4S6— 57 (24—25). 



5 ) Pouchet et Beauregard. Comptes rendus de l'académie, 7 /i2, 91. 



