1 1 429 



Aiilal: der skal i [891 dér være rangel og dræbt ikke mindre end II 1 )- Helt forsvunden 



havde den dog, sum det senere er bleven oplyst, ikke været fra Midten af del 17de til 

 Midten af det I9de Aarhundrede, ved Frankrigs Vestkyst og ved Spaniens Nordkyst. Den 

 er iagttaget dér — stadigt om Vinteren— 1G80, 176-i, 1811, 1840, 1850, 1852 og 1853-1. 

 Ved Shetland skal der være langet eller seet «Rethvaler» i 1852, 1 8(5(5 og I872 3 ). De 

 «Rethvaler» («Baleines franches«), som ere blevne fangne eller sete ved Azorerne, ved Nord- 

 afrikas Kyst 4 ) eller ved det grønne Forbjergs øer 5 ), maa uden Tvivl ogsaa tydes som 

 Nordkapere. Dens Udbredning berorer altsaa rimeligvis det varme Havbælte, selv om den 

 ikke overskrider dets Grænse, betydeligt, hvilket m. H. t. Spørgsmaalet om Identiteten af 



B. biscaiensis og B. australis er et ikke uvæsentligt Moment. 



I mit forste Tillæg til min Afhandling om Hvallusene er det berørt, at nogle mig 

 til Indersogelse sendte Exemplarer af Hvallus fra den i 1877 i Middelhavet strandede 

 «Sarde» («B. tareiitina» o: B. biscaiensis) havde vist sig at tilhøre Arten Cyamus ovalis, den 

 velbekjendte Snylter paa de sydlige Haves {B. australis og B. antipodamm) og det nordlige 

 Stille Havs «Svarthvaler» («Blackwhales», som Nordamerikanerne pleje at kalde dem) 

 (B. japonica v. Sieboldii). At Nordkaperen husede en Cyamus, det vidste man vel siden 

 1854, men hvilken det var, vidste man ikke, og Resultatet var derfor noget overraskende 

 for mig (der tog Artsforskjelligbeden mellem «Nordkaperen» og den ægte «Sydhval» for 

 noget givet og ubestrideligt), uagtet det jo var mig velbekjendt , at baade C. ovalis og 



C. gracilis forekom baade paa B. australis, paa B. antipodarum og paa B. japonica 6 ). Det 

 omhandlede Faktum er imidlertid nu bleven yderligere bekræftet ved nogle Hudstykker af 

 islandske «Nordkapere», som jeg har modtaget fra Prof. Guldberg i Kristiania og — 

 tilligemed Skelettet af denne Hval — af Kaptejn Laurits Berg, Bestyrer af et Hval- 

 fanger-Etablissement i Dyrefjord paa Island. De ere tæt besatte med Cyamus ovalis af 

 begge Kjøn og af alle Aldere. Kun faa af dem have naaet den Størrelse (M mra Længde, 

 Hannerne) , som de største af mig tidligere beskrevne og afbildede , og de gjøre derfor 

 ogsaa gjennemgaaende Indtrykket af at have noget mindre lange Gjæller; men det er ogsaa 

 det eneste, som der er Anledning til at bemærke. Paa Exemplarer af 8 mm 's Længde naa 



') Efter Brev l'ra Kapt. L. Berg i Dyrefjord af 6 /e. 92 var der til Dato endnu ingen fanget ved Island 



i 1892. 

 '-') P. Fischer i de ovenfor citerede Afhandlinger. 



3 ) G. Guldberg, Christiania Videnskabs -Selskabs Forhandl. 1S91 S. 5 (efter Southwell). (Samme 

 Forfatters »Zur Kenntnisz des Nordkapers [Eubaltena biscayensis Eschr.)» (Zoolog. Jahrbücher. 

 VII. 1893) er under denne Afhandlings Trykning kommet mig i Hænde.) 



4 ) Decbr. 1888, 23 e 10 N.B. og 16° li V.L. ifølge Brev af 2h U, 89 fra Ur. F. A Chaves (S. Miguel, 

 Azorerne) 



5 ) P. Fischer 1. c. p. 3:.' (Actes de la Soc. Linn. de Bordeaux). 



fi ) Se derom mine «Bidrag til Kundskab om Arterne af Slægten Cyanvm Latr. eller Hvallusene« [Kg] 

 D. Videnskab. Selsk. Skrifter (5) X) 1873. 



55* 



