13 431 



denne geografiske Adskillelse ikke fandt Sted i et tidligere Afsnit af vor Jordperiode 

 [Istiden). I>a levede, kunde jeg tænke mig, Svarthvalen i et bredere ok niere ækvatoriall 

 Bælte med et mere tempereret Klima end nu, og derfra er den, da det blev varmere, 

 vandret dels mod Nord og dels mod Syd og har saaledes grundlagt de 3 nu isolerede 

 Stammer, som man har skjelnet som særskilte Arter 1 )- Nil, da der existcrer Skeletler 

 af dem alle 3 i flere af Europas Museer, vil Spørgsmaalet paa ny kunne optages til 

 Drøftelse med behørigt Hensyn til de Erfaringer, man efterhaanden maatte bave gjort om 

 den osteologiske Variation bos slige Kæmpedyr. 



i. Kaskelottens saa længe efterspurgte Hudsnylter er nu gjenfundet af Pro- 

 fessor l'une h et — som bar givet den Navn af Cyamus physeteris - paa Kaskelotter, 

 der langedes ved Azorerne 2 ). Det er ikke en Flatycyamus — som man maaske kunde 

 formodet paa Grund at' Kaskelottens Slægtskab med Døglingen — men en ægte Cyamus. 

 Men den vil (log, især paa Grund af sine Gjællers ejendommelige Beskaffenhed indtage en 

 Særstilling i denne Slægt. Istedenfor en enkelt eller dobbelt Gjælle bære nemlig de to 

 fodløse Kropringe bos udvoxne Individer paa hver Side et helt Knippe af e. 12 traad- 

 dannede, korte og tynde Gjæller. Ilos de mindste I uger lindes kun en, bos noget større 

 i eller 6 o. s.v. af ulige Størrelse, skydende frem efterhaanden ved Grunden af den første. 

 Til Bigjæller ses intet, og der synes ikke at være nogen Forskjel paa Gjælletraadenes 

 Længde hos de to Kjøn. De to gjællebærende og fodløse Kropringe ere paafaldende 

 smalle, ikke eller kun lidet bredere end anden Kropring, følgelig betydelig smallere end 

 de to følgende , saaledes at Legemets største Brede falder over 5te Kropring. Hver af de 

 tre sidste Kropringe er paa Indersiden udrustet med en Torn; ligeledes det tredje Led 

 paa de tre sidste Benpar, der, i Sammenligning med andre Hvallus- Arter, udmærke sig 

 ved deres Smækkerhed, særligt det næstsidste Led og det sidste, der danner en lang, 

 stærkt krummet eller krogdannet Klo. Andet Benpar er ligeledes, i Sammenligning med 

 andre Hvallus, smækkert; dets «Haand» (næstsidste Led) løber hos Hunnen ud i to spidse 

 Torne; det sidste Led er en stærkt krummet Klo. Hos Hannen er Haandens nedre Torn 

 mindre udpræget. Første Benpars «Haand» bærer derimod bos Hannen en karakteristisk 

 Dobbeltknude, mellem hvis to Afdelinger Kloens Spids passer ind. Antennerne ere korte. 



') 1) B. (Eubalæna) biscaiensis = cisarctica, tarentina, glacialis (p.p.); 2) B. (E.) japonica = 

 Sieboldii: 3) B. (E.) australis = antipodannn. 



'') G Pouchet: «Sur un nouveau Cyamus, parasite du Cachalot (Comptes rendus de l'académie des 

 sciences, 28 Oct. 1888) og «Contribution à l'histoire des Cyames» (Journal de l'anatomie e! de la 

 physiologie normales et pathologiques de l'homme et des animaux, 1892, p. 99—108, pi. VI— VIII). 

 M. H. t. forskjellige Enkeltheder i Hvallusenes Bygning henvises i øvrigl lil denne Afhandling saa 

 vel som til Ür. P. Mayers »Nachtrag zu den Caprelliden» (Fauna und Flora des Golfes von Neapel 

 und der angrenzenden Meeres-Abschnitte, herausgegeben von der zoologisshen Station zu Neapel. 

 XVII. Monographie. 1890), Afsnittet om Cyamidernes Morphologie (S. 146—58). 



