441 



hvilke den som bekendt fandtes konstant for samme Opløsningsmiddel, og ligeledes større 



end for Syrerne i andre Opløsningsmidler, l'or hvilke den for andre Stoffer er uafhængig 

 af det opløste Stof. Afvigelsen landles al være størst for de stærkeste Syrer og al aftage 

 med Syrernes Reaktionsevne, medens den som denne voxede med Fortyndingen, saa at 

 ogsaa disse Forhold i Rækken af Syrerne forløbe ganske parallelt. 



Om nogen Proportionalitet kan der her ikke være Tale uden nærmere hypothetisk 

 Anlagelse af Aarsagen til Parallelismen. Som bekendt er en Hypothese til ensartet For- 

 klaring af de tre nævnte, forskellige, men parallelt forløbende Forhold fremsat under Navn af 

 «den elekti'olytiske Dissociationstheori». Denne Hypothese er endnu ikke naaet til almindelig 

 Anerkendelse. Derimod niaa det vistnok antages, at folgende Slutninger, der ikke have 

 andre theoretiske Forudsætninger end Gyldigheden af Guld berg-Waage s Tbeori, men 

 forøvrigt kun ere et Udtryk for de ved Forsøgene vundne Resultater, ikke ville ninde 

 Modsigelse : 



1) Syrernes Virkningsevne i vandig Opløsning bestemmes af en for hver Syre 

 specifik Konstant, Reaktions- eller Hastighedskoefficieuten, der er uafhængig af Reak- 

 tionens Art. 



2) Reaktionskoefficienten og den molekulære Ledningsevne ere — for fortyndede 

 Oplosninger af énbasiske Syrer — proportionale for samme Koncentration. 



3) Begge Forhold have derfor sandsynligvis samme Aarsag, der maa søges i 

 Syrernes ejendommelige molekulære Tilstand i vandig Opløsning, saaledes som denne giver 

 sig tilkende ved Frysepunkts- og Dampspændingsanomalierne. — 



Forsaavidt som det maaske kunde synes, at Udtrykket «molekulær Tilstand» kunde 

 involvere en hypothetisk Antagelse, bemærkes følgende. Begrebet «Molekyle« var indtil for 

 kort Tid siden strengt taget indskrænket til Stollerne i luftformig Tilstand. Borttager man 

 fra Begrebet alt hypothetisk Indhold, bliver det simpelthen et andet Udtryk for Damptæt- 

 heden: «ét Grammolekyle» bliver Benævnelsen paa den Vægtmængde af en Luftart, der 

 indtager samme Rumfang som 32 Gr. Ilt. Giver man Begrebet større Udstrækning, kan det 

 kun ske ved at indføre en hypothetisk Antagelse: Atom- og Molekulartheorien, og kun 

 ved denne var det muligt ved en Analogislutning, hvis Berettigelse naturligvis var ubevislig, 

 om end ikke usandsynlig, at anvende Begrebet paa Vædsker og faste Legemer; de theoretiske 

 Slutninger om disses molekulære Beskaffenhed havde derfor altid en ringere Værdi end de 

 for Luftarternes Vedkommende gældende. Ved Undersøgelserne af Frysepunkts- og Damp- 

 spændingsforholdene for Opløsninger er det imidlertid bleven muligt ogsaa for Stofferne i 

 opløst Tilstand at anvende Begrebet Molekyle som blot Definition, uden al hypothetisk 

 Betydning. Et Grammolekyle at' et Stof er da den Vægtmængde, der f. Kx. i 1 Kgr. Vand 

 frembringer en Frysepunktsdepression af 1",89 C., i 1 Kgr. Æther forhøjer Kogepunktet 

 2°, 11 C, fordi disse Virkninger i det langt overvejende Antal af Tilfælde frembringes af 



