støtte" inden i Ophiura-Armen, svare til de øvrige Plader, som sammensætte Asterie-Armens 

 Hudskelet. At crkjende denne Homologi er et Ilovedpunkt i enhver Undersøgelse over 

 Echinodermernes Morphologi, og jeg skal derfor opholde mig lidt ved dette Sporgsmaal, 

 ved hvis Besvarelse de senere Forfattere i Regelen ikke have samstemmet med den berømte 

 Anatom i Halle, uagtet de Dele af Hudskelettet, til hvilke Sugefødderne slutte sig, hos 

 Echiniderne ligge i Flugt med Interambulacralpladerne, men hos Ophiurerne danne et 

 ,,Endoskeleton", der med Undtagelse af de Dele af samme, som umiddelbart omgive Munden, 

 er aldeles omsluttet af Interambulacralpladerne, viser dog en Sammenligning med Asteriderne 

 — det naturlige Bindeled mellem Ophiurider og Echinider — at ,, Hvirvlerne" i Ophiura-Armen, 

 i hvili\e Sugeføddernes Basis er befæstet , og Ambulacralpladerne hos en Echinus ere fuld- 

 kommen homologe og med selvsamme Ilet betegnes som Ambulacralplader. Allerede hos 

 Asteriderne ere Ambulacralpladerne forskjellige fra de andre Hudplader ved Form og Stilling; 

 tænker man sig Armfurerne lukkede og de underste luterambulacralplader, som derved vilde 

 komme til at berøre hinanden, sammenvoxne i Midtlinien, ville Ambulacralpladerne danne 

 en „Hvirvelstotte", et Endoskeleton, omsluttet paa alle Sider af det egentlige Hudskelet eller 

 Interambulacralpladerne; den eneste væsenlige Forskjel mellem en saadan omdannet Asteride- 

 Arm og en sædvanlig Ophiura-Arm vilde være den, at „Hvirvelstøtten"' var dobbelt; forat 

 bortrydde denne Forskjel maatte Ambulacralpladerne voxe sammen to og to. En saadan 

 Sammensmeltning af to Sidehalvdele antydes jo ogsaa tydeligt nok ved det dybe Hak, der 

 ■ foroven og forneden skjærer sig ind i Ophiura- Armens indre Ledstykker. Saaledes bortfalder 

 ogsaa det Besynderlige i, at der hos et hvirvelløst Dyr er en Slags ,, Hvirvelstotte"; det 

 kunde synes overflødigt at protestere mod alle Tydninger, der forudsætte Homologi mellem 

 Echinodermers og Hvirveldyrs Skelet, hvis det var mere end 8 Aar siden, at et berømt 

 Navn havde givet slige Anskuelser en Betydning, som i og for sig ikke tilkommer dem. ') 



I „System der Asteriden" luevdede Joli. Müller og Tro s c hel ogsaa denne 

 Overeensstemmelse mellem Ledrækken i Ophiura- og Asterias- Armen; men da de gik ud 

 fra, at disse Ledrækker constituerede et indre Skelet, kom de til det Resultat, at det 

 var en for Asteriderne eiendommelig Dannelse, der ikke havde sit Analogen hos nogen 

 anden Echinoderm. Da denne Anskuelse imidlertid ikke længere fastholdes i sin Strænghed 

 af den berømte berlinske Anatom og Physiolog, behøver jeg ikke at opholde mig ved den, 

 men henviser blot til hans Arbeide ,,über den Bau der Echinodermen, Berlin 1854", S. 50, 



•) Duverno)' (mémoire sur l'analogie de composilion et sur quelques points de l'organisation des 

 Echinodcrnies i mémoires de l'académie des sciences de l'institut de France, t. XX, 1S19) kommer 

 til det Resultat, at en Ecliinus-Skal kan sammenlignes med en Skildpaddeskal og ligesom denne 

 er sammensat af flere regelmæssige Rækker af Hvir\ler og Ribheen (S. öSö og o9S). Han udtaler 

 endogsaa som „la déduction logique des faits anatomiques", at Ectiinodermernc ere sammensatte Dyr, 

 hvis hovedlose Legemer enten ere sammenvoxne i deres hele Længde eller nu-re eller mindre frie. 

 ,,Asterierne cre Slanger uden Hoved, med flere Legemer, men kun med een Mund". 



