

Li tf HR AR Y 



og til „anatomisclie Sliulicii über die Echlnodermen" i „Archiv für Anatomie und Physiologie", 

 1850, S. 149 og fnlgd., med Hensyn til en nærmere Drøftelse af Forholdet mellem Asteri- 

 dernes og Echinidernes Ambiilacralplader. — Den Deel af ,, System der Asteridcn", som 

 -afhandler Ophiurernes Terminologi, var hidtil det grundigste og fuldstændigste Arheide over 

 dette Ænine, skjondt det saa godt som ganske forbigik Sammensætningen af del indre 

 Skelet, der ikke havde nogen umiddelbar üetydning for Systematiken. Som Ufuldkommen- 

 heder vil jeg dog aufnre, at de smalle Stykker, for hvilke Benævnelsen „Sidemundskjolde" 

 vil blive brugt i det Folgende, ikke betegnes med en bestemt Terminus, og at der som 

 ,,Maxiller"' beskrives under Et, hvad Joh. Müller senere har betegnet som „Mundeck- 

 stücke" og „tori angidares" , eller hvad jeg kalder „Kjæber" og „Mundrammer". 



Gaudrys ,, memoire sur les pièces solides chez les Stellerides" ^ har vel kastet en 

 Deel Lys over Echinodermernes og specielt Ophiurernes Morphologi, men flere af hans 

 Sammenstillinger ere forfeilede, og for de Munden omgivende Deles Vedkommende ere 

 baade hans Undersøgelser og hans Terminologi utilstrækkelige. Han gaaer ikke ud fra, at 

 Ophiurernes indre Skelet og Asteriernes og Echinernes Ambulacralplader ere homologe, 

 men antager tvertimod , at dette indre Skelet er noget for Slangestjernerne aldeles eien- 

 dommeligt — en exclu.siv Cbaraktcer for Ophiuriderne ligesom i ,, System der Ästenden" 

 for samtlige Asterider! — og paralleliserer derfor Ophiurernes Side-Armplader med de 

 andre Echinodermers Ambulacralplader. Hans Inddeling af de faste Dele hos Slange- 

 stjernerne i 3 Systemer — det indre System , det mellemste System (nemlig Armpladerne, 

 Skjællene paa Skiven o. s. v.) og Overfladesystemet, omfattende de Korn, Pigge, Papiller 

 o. s. v., som sidde udenpaa Huden — er iovrigt praktisk rigtig, hvorfor jeg ogsaa agter at 

 benytte den i det Folgende. Gaudry viser, at det indre System bestaaer af skive- 

 formige Stykker, som paa Midten ere forbundne med hinanden ved Led, forresten ved 

 Senevæv; at de foroven og forneden have Indsnit, der antyde en oprindelig Tvedeling, og at 

 denne Sondring i 2 Sidehalvdele indtræder fuldstændigt i de Dele af det indre Skelet, som 

 umiddelbart omgive Munden, ja at de paa denne Maade adskilte Halvdele af de skiveformige 

 Led endog rykke saa langt fra hinanden, at de høire og venstre halve Led af lo Nabo- 

 Arme lægge sig tæt op til hinanden eller endog smelte sammen; paa denne Maade dannes 

 de 5 med Armene alternerende trekantede Partier, som omgive Munden og adskille de 5 

 Mundvige fra hinanden. I del Hele maa jeg tiltræde denne Opfattelse ; baade de Stykker, 

 som Joh. Müller kalder ,,de første Ambulacralhvirvler" , og ,, Mandrammerne" lade sig 



'i I „Annales des sciences luiUirelles", S'éme si'iie, Zool. I. XVI. p. o3'J. Desxicrre liar jeg ikke knnnet 

 IjeiijUe de 2 Arbeider al'Agassiz, som erc uptacne i , .Mémoires de la société d'histoire iiatnrelle de 

 Neiifchatel", nemlii;: „prodrome d'une monographie des Kadiaircs ou Echinodermes" og „notice sur 

 (|uelques points de l'organisation des Euryales, accompagnée de la description détaillée de l^spèce 

 de la Méditerranée". 



