19 



her vil altsaa med Hensyn til de Forandringer, som denne Deel af Ophiurernes Legeme 

 undergaaer, være 3 Ting at skjeine: 1) Dannelsen af nye Led, 2) disse Leds og deres 

 Bcva'bnings Forniforandringer og 3) sannnos Tiltagen i Størrelse. Hvorvidt disse 3 Virk- 

 somheder lobe fuldkommen jevnsides, eller om nogle af dem afsluttes tidligere, andre forst 

 senere , eller om de ikke idetmindste i forskjellige Perioder af Udviklingen optræde med 

 forskjellig Styrke, tor jeg ikke afgjore med fiddkommen Sikkerhed. Imidierlid have de 

 mange Individer, som ere passerede Revue for mig, efterladt det hidtryk, at Dannelsen af 

 nye Led især var stærk i Begyndelsen, men senere traadte mere tilbage for de engang 

 dannede Leds Væxt og Omdannelse , hvilke to Virksomheder derimod synes at følges ad, 

 lige til at Arten har naaet Grændsen for sin Væxt. Man vilde altsaa hyppig træffe halvvoxne 

 Individer, der ikke saameget i Armleddenes Antal som i disses Form og Udrustning af- 

 vege fra de udvoxne. Hvorvidt dette virkelig forholder sig saa, maa jeg imidlertid overlade 

 til fremtidige Undersøgelser al afgjore. 



Med Flensyn til Skivens Væxt og Forandringer har jeg knn at bemærke, at 

 Skiven ikke voxer saa hurtigt som Armene, men at ogsaa den undergaaer betydelige For- 

 andringer under sin Væxt, hvorom de i det Følgende meddelte Beskrivelser af Opkiura 

 Sarsii, Ophiopholis aculeata , Ophiacanflia spinulosa og Asterophyton eucnemis ville vidne. 

 Navnlig vise Exemplarer af forskjellig Alder af Ophmra Sarsii, at nye Skjæl skydes ind 

 mellem de ældre, hvorfor udvoxne Exemplarer ere beklædte med langt fiere Skjæl end de 

 unge. (Smgln. Tab. I, fig. 2 a og 3 a.) Antallet af de i Skiven optagne Arnded voxer lige- 

 ledes, f. Ex. hos Ophiopholis aculeata fra 2 til 4, og da man ikke kan antage, at nye Led 

 dannes der, maa det være de inderste Armled, som efterhaanden optages i Skiven, ved at 

 denne voxer ud omkring dem. 



3. Om Slægten Ophiolepis Müll. Trosch. og dens naturlige Underafdelinger. 



Det var unægtelig et overordentlig stort Fremskridt, som Ophiurernes Systematik 

 gjorde i Aarene 1840 og 42 ved Johannes Müllers og Trosch els Afhandling »Ueber 

 die Gat tun g en der Ophiuren«^) og ved det berømte Værk: n System der Asteri- 

 den«, hvortil hin Afhandling og en lignende over Asteriderne havde forberedt. Ikke alene 

 finder man her en Mængde nye Arter for første Gang charakteriserede paa en skarp og 

 bestemt Maade og Arter, som hidtil vare forvexlede med hinanden, rigtigt udredede, men 



-i Archiv für Naturgeschichte. VI. p. 326. 



3» 



