20 



ogsaa en Oversigt over Ophiurernes Morphologi og over de Kjendemærker, som faae 

 Betydning som Slægtscharakterer. Ophiurernes Familie optræder her med 10 Slæg- 

 ter'), som i det Hele baade ere skarpt og naturligt afgrændsede fra hinanden. I de 

 siden den Tid forløbne 15 Aar ere hverken Ophiurernes Arter blevne meget forogede ved 

 Beskrivelse af nye Former, ikke heller har man seet sig nødt til at opstille mange nye 

 Slægter. Disse indskrænke sig til den af Ddben og Koren opstillede Slægt Ophio- 

 pehis-), til Peters's nye Slægter Ophiopeza og Opliiarthrum^) samt den af Forbes 

 opstillede Slægt Ophiopsila*) \ den sidste Forfatters OpMura (s. str.) og Ampliiura falde 

 nemlig sammen med Ophiolepis og anvises af Müller og Troschel Plads indenfor 

 denne Slægt. 



Saa gjerue som man nu end kan indrømme, at de fleste i »System der Ästenden « 

 opstillede Slægter virkelig ere meget naturlige, ligesaalidt vil det, efter hvad jeg troer, 

 kunne nægtes, at Slægten Oplnolejtis M. Tr. hverken er naturlig med Hensyn til sit Indhold 

 eller skarpt begrændset lige over for andre Slægter. Den deflneres saaledes: »Auf der 

 Scheibe nackte Schuppen oder Schildcheu. Die Mundspalten sind in einfacher Reihe von 

 harten Papillen umgeben ohne Anhäufung über den Zahncolumnen.«^) Herved maa fore- 

 løbig gjores opmærksom paa, at den anden Halvdeel af denne Diagnose — nemlig .Alan- 

 gelen af Tandpapiller — er en negativ Charakteer, og at dette egentlig ogsaa er Tilfældet 

 med dens forste Deel , den nøgne Skjælbeklædning. Thi da alle Ophiurer have Skiven 

 beklædt med Skjæl, naar den ikke er aldeles blødhiidet, betyder altsaa Udtrykket, at Skjæl- 

 beklædningen er nogen, kun at den ikke er dækket af Korn, Pigge eller andre Overflade- 

 dannelser saaledes som hos OpModerma, Ophioconia, OpJnotlirïx o.s.y. OpMolepis-Slægien 

 sammenholdes altsaa kun ved negative Kjendemærker; og at deslige Gruppers Natur- 

 lighed i Regelen er mistænkelig, er vist en ved Erfaringen hjemlet Sætning; der er i alt 

 Fald ikke noget i Slægtsdiagnosen , der taler for, at dens Indhold horer naturligt sammen. 

 Dertil kommer, at de angivne Kjendemærker ikke holde Stik. Naar de underste Tænder ere 

 delte i flere, saaledes som det ofte er Tilfældet hos Ophiolepis acideata (scolopendrica M. Tr.), 

 cre de vel ikke forskjellige fra, hvad der ellers kaldes Tandpapiller; og jeg skal i det Folgende 

 beskrive en ny Ophiolepis (O. Januar iim\\\\), som under hver Række Tandplader har tvende 

 Dannelser, som jeg ikke veed at belegne anderledes end som Tandpapiller. Og hvad 

 Skjællenes Nøgenhed angaaer, da optages jo — rigtignok som en egen Underafdeling eller 



') Egentlig 11, nicn den Ilte, Ophionyr, blev senere atter inddraget og forenet med Ophiothrix. 

 -) Öl'versigt af Skandinaviens Echinodermcr, Vetensk. Akad. Handl. IS-li. S. 236. 

 ^) Neue Ophinrcn ans Mozambique, Archiv fur iXaturgeschichtc 1S52, S. Si. 



'') On the Radiala of the eastern Mediterranean I. Ophiuridœ. Transact. Linn. Soc. XIX. p. 113 & sequ. 

 5) S\st. d. Asterid. S. SO. Resten af Definiticmen cr udeladt, da den ogsaa gjældcr om de fleste andre 

 Ophiurer. 



