22 



opmærksom , nemlig det forskjellige Forhold mellem Armenes Sideplader og Armpiggene 

 og det forskjellige Forhold mellem Armene og Skiven ved hines Udspring fra denne. Hos 

 Slægterne Opliioderma, Ophiarachna og Ophiopeza samt hos Ophiolepis annulosa, cincta og 

 ciltata — jeg nævner her som Exempler kun de Arter, som opfares i »System der Asteriden« 

 — ere Piggene altid meget sm'aa og svage og sidde langs med Sidepladens fra Munden 

 bortvendte (ydre) Rand, som ikke hæver sig synderligt op over den folgende Armplades Niveau, 

 hvorfor Armpiggene, i det mindste paa det døde Dyr, gjerne ere trykkede fladt ind til 

 Armens Sider. Hos Ophiotlirix, Ojjliiacantha og Opliiocoma, samt hos Ophiolepis aculeata, 

 Ballii, filiformis, imbricata q.s.\. &\M& derimod Armpiggene, hvad enten de ere mere eller 

 mindre udviklede, i det mindste i Armens inderste Deel, paa en lodret Kjøl, der hæver sig 

 frem fra Armsidepladen; i den yderste, mindre udviklede Deel af Armen nærmer Forholdet sig 

 ofte mere til, hvad det er hos den &ï ' Ophioderma repræsenterede Formrække. Hos denne 

 Række af Former, som i Henseende til Armenes Sidekjole slutte sig til Ophiotlirix, have Arm- 

 piggene derimod lige saa stærk en Tendents til at stritte ud til Siden, som hos de foregaaende 

 til at trykke sig ind til Armen; og det er derfor i Regelen muligt blot ved et Oiekast at 

 afgjøre, til hvilken af disse 2 Rækker en given Form henhorer. — Hertil kommer nu, at 

 hos de samme Ophiolepis- Arier, der i det nysomtalte Forhold slutte sig til Ophioderma- 

 Gruppen, er der netop ligesom hos denne ved Udspringet af hver Arm et Indsnit i Skivens 

 Ryghud, i hvilket nogle af de inderste Armrygplader ere optagne, medens en lille Forlæn- 

 gelse af SkiveluuJen omfatter Armens Grund paa hver Side. Hos de øvrige Ophiolepis- 

 Arter mangle derimod disse Indsnit, og Armene synes derfor at udgaae fra Skivens Bug- 

 side, og ikke tillige fra dens Rygside, ganske som hos Ophiocoma, Ophiothrix o. s. v. Det 

 fremgaaer heraf, at Ophiolepis- kritrne. sondre sig i 2 Rækker, hvoraf den ene slutter sig til 

 OpAibc^errøa-Gruppen , den anden til Ophiocoma- og Ophiothrix-Grw'^^çn; vi fores næsten 

 tilbage til den af Agassiz opstillede og af Forbes i hans tidligere Værker bibeholdte, 

 skjøndt modificerede, Inddeling af den Lamarckske Slægt Ophiura i 2 Slægter: Ophiura 

 med korte tiltrykte Pigge, f. Ex. Oph. texturata (Ophiolepis ciliata) og lacertosa (Ophioderma 

 longicauda), og Ophiocoma med lange bevægelige Pigge, til hvilken sidste Slægt Forbes virkelig 

 henførte alle de europæiske, senere saakaldte »Ophiolepis «-Arier (ßliformis, Ballii, neglecta, 

 aculeata o. s. v.) med Undtagelse sX O. ciliata samt O. albida, og desuden Ophiocoma nigra og 

 fragilis (nu Ophiothrix fr.). Vil man end ikke kalde disse for lamge siden opgivne syste- 

 matiske Begreber til Live igjen, ere de dog at agte som Udtryk for Erkjendelsen af en 

 senere overseet Divergents af Ophiolepis- Kriera& mod Ophiurrækkens modsatte Ende- 

 punkter. 



Modsætningen mellem disse 2 Grupper af de skjælklædte Ophiurer fremhæves end 

 mere ved en tredie Forskjellighed, som Forbes ogsaa tilborligen har vurderet. Hos 

 Ophiolepis filiformis, neglecta, Ballii og aculeata ere Mun d skjoldene ligesom hos de 



