23 



fleste andre Ophiiirer smaa , rundagtige og enten mere brede end lange eller dog 

 kun lidet længere end brede; de ligge tillige hoelt indenfor Genitalspalterne, i Kreds med 

 de inderste Arniplader, og forlænge sig ikke ud i Armmcllemriumnene ; (îenitaispalterne 

 stude derfor indvendig temmelig tæt op til hinanden, kun adskille ved de saakaldte Geni- 

 talskjæl, naar disse ere tilstede. Men hos Ophiolepis annulosa, cincta, ciliata og de med dem 

 nærmest beslægtede Arter have Mundskjoldene en egen , hos de forskjellige Arter noget 

 varierende, Skjold- eller Lyreform, d. v. s., deres inderste Deel, der ligger i Kreds med 

 de inderste Armled, er trekantet og vender en spids Vinkel indadtil samt en stump til 

 hver af Siderne, hvorimod den yderste storre og rundagtige Deel strækker sig langt ud 

 i Armmellemrummene og skiller Genitalspalterne vidt fra hinanden. 



Det er atter Forbes, der rækker os en veiledende Haand ved Sammenstillin- 

 gen af de til den første Hække af skjællede Slangestjerner henhorende Arter, 

 d. v. s. af dem, hvis skjold- eller lyreformige Mundskjolde forlænge sig ud 

 i Armmellemrummene, hvis Arme iidgaae fra og omfattes af Indsnit i Ski- 

 vens Il y g h u d , og hvis t i 1 1 r y k t e A r m p i g g e sidde langs med S i d e p 1 a d e r n e s 

 ikke ophøiede, ydre Rande. For en Deel af disse Arter har nemlig denne skarpt- 

 scende Naturforsker vist, at de ndgjore en nattu'lig Slægtsgrnppe, for hvilken han belioldtNa\net 

 Ophiura, og i hvilken han sammenstillede 3 Arter, hvis Forskjellighed man senere har villet 

 nægte, nemlig texturata Lam. {ciliata M. Tr. exclusis synonymis), albida Forb. og abyssicola Forb., 

 samt senere en fossil, tertiier Art; ved Tilfoielsen af 6 nordiske Arter, der ville blive beskrevne i 

 det Følgende, stiger Slægtens Artsantal til 10, og den viser sig at være en ægte nordisk Slægt, 

 hvis Udbredning mod Syd begrændses af den 30°N.Br. Den charakteriseres, saaledes som alle- 

 rede Forbes har udtalt, ved de store M und skjolde, den enkelte eller doppelte 

 Papilrække langs med Skiveindsnittets Iland og ved det inderste Fod- 

 pars eiendommelige Stilling tæt op til Mundvigene, som giver disse en 

 særegen Y-Form. ') — Under Navnet Ophiocten sondrer jeg imidlertid fra den For- 

 b es'ske Slægt Ophiura de Former, hos hvilke Indsnittene ere mindre dybe, hos hvilke 

 Armene derfor med mindre Ret kunne siges at udgaae fra Skivens Ryg, hos hvilke Mundvigenes 

 Y-Form er mindre tydelig, og hos hvilke næsten hele Skivens Skjælbeklædning er dækket 

 af en kornet eller pletvis ordnet Overfladebedækning. Det er paa en Maade Overgangs- 

 former, der pege hen mod den anden Hovedra'kke af skjællede Ophiurer. 



Af den første Hovedrække staae endnu tilbage Ophiolepis annulosa o'^ cincta &åmi 



') Det bor ikke oversees, at Forfaltcnie til «System der Asteriilen« senere erklærede sit' fer BibehoJdeK 

 sen af Ophiura Forb. som egen Slægt, hvis der blot var mere end 1 Art kjendl deraf (Arcliiv für 

 Naturgeschichte X, S. IS'i). Da denne Hindring iiii ikke hiMigere er IüsIimIc. \illc de vist ogsaa gaae 

 ln<l paa en fuldstændig Sonderdeling af Slægten Ophiolepis. 



