30 



De ved den skandinaviske og brittiske Kyst levende Slangestjerner, som der ikke 

 overskride Grændsen mellem det kold-tempererede og arktiske Havbælte (den 69° N. Br.), 

 f. Ex. Ampliiura filiformis , Ophiura texturata og albida, OpMothrix fragilis , Opluocoma 

 nigra o. fl. a., forekomme heller ikke i Grönland. Middelhavet og Baffins-Bugten have ikke 

 en eneste Art af Slangestjerner tilfælles. 



Der foreligger endnu ikke tilstrækkelige Oplysninger til at kunne angive Grænd- 

 serne for de grønlandske Opliiurers Udbredning indenfor Grønlands eget Omraade. Imid- 

 lertid vides de fleste Arter at forekomme baade i Syd- og i Nord-Gronland, og der er 

 neppe nogen Grund til at forudsætte en faunistisk Modsætning mellem disse 2 Distrikter. 



Den Dybde, hvori de grønlandske Ophiurer leve, synes at ligge mellem 3 og 60 

 Favne og er altsaa den samme, hvori Ophiurerne forekomme baade ved den norske Kyst 

 og i Middelhavet'). Kun Asterophyton euenemis lever dybere. 



Om de grønlandske Ophiurers Farve i levende Live, om deres Levemaade, om 

 hvilken Fode og hvilke Opholdssteder de fortrinsvis ynde, have kun faa Oplysninger staaet 

 til min Raadighed. Jeg maa imidlertid her udtale min Tak til Hr. Barret, som i forrige 

 Aar besøgte Sydgrønland for at indsamle Bløddyr og Straaldyr, for de mig venskabeligt 

 meddelte og i det Følgende benyttede Oplysninger i disse Henseender. 



Materialet til de følgende Beskrivelser er afgivet af Universitetets zoologiske Mu- 

 seum og det kongelige naturhistoriske Museum og skyldes den Iver, hvormed afdøde Biblio- 

 thekar Vahl og Inspecteurerne Møller, Olrik og Holbøll samt Distriktslæge Rudolph 

 og flere Andre have gjennemsøgt det grønlandske Hav til Bedste for vore Museer. 



Nærværende Afhandling berigtiger og fuldstændiggjør i mange Maader den korte 

 Oversigt over Grönlands Ophiurer, som jeg tidligere har offentliggjort i »Videnskabelige 

 Meddelelser fra den naturhistoriske Forening i Kjøbenhavn«. I min Dissertation om Grøn- 

 lands Echinodermer og om de nordiske Echinodermers Udbredningsforhold maatte ogsaa 

 dens vigtigste Resultater optages. 



*) See herom min ovcnanfortc Dissertation, sidste Afsnit 



