31 



1. Ophilira (Lmk. Agass.) Forb. (p. p.). 



[OpMolepis -Müll. Troscli. p. p.) 



Denne Slægts Berettigelse og Begrændsning er afhandlet S. 23. Den tages her i 

 samme Betydning som i Forhes's Arheider over de brittiske og niiddelhavske Ophiurer, kim 

 med Udelukkelse af O. ahyssicola Forb. , der antages at lienhore til Slægten Oplnocten. 

 Imidlertid maa det bemærkes, at Navnet OpMura strængt taget ikke tilkommer denne Slægt, 

 men Slægten Ophioderma Midi. Trosch. Slægtsnavnet Ophiura benyttedes nemlig først af 

 Lamarck i »Systeme des animaux sans vertèbres« (1801) for alle Slangestjerner, i Mod- 

 sætning til de egentlige Søstjerner; Slægtens Typus er der OpMura lacertosa [Ophioderma 

 longicauda Müll. Trosch.), som Lamarck antog for at være Asterias opMura Linn. — I 

 uHistoire des animaux sans vertèbres« deler han Slægten i to Grupper, af hvilke den forste, 

 der omfatter O. texturata og O. lacertosa, svarer til Agassiz's Slægt Ophiura, den anden 

 til Ophiocotna Agass. I »History of britisli starfishes« begrændsede Forbes igjen den Agassiz'ske 

 Slægt Ophiura snævrere og tog til dens Typus O. texturata, enten maaskee fordi der blandt de 

 engelske Slangestjerner ikke er nogen med O. lacertosa beslægtet Form, eller fordi O. texturafq 

 stod først i »hist. d. anim. s. vert.« Det er imidlertid aabenbart, at det er O. lacertosa, der bor 

 være Typus for Slægten Ophiura i indskrænket Betydning, og at Navnet Ophioderma bor 

 vige derfor, saameget mere som dette Navn allerede tidligere af Blume i Enumeratio 

 plantarum Javæ (1827-28) er anvendt paa en Ophioglossé. 



Skiven er paa begge Sider belagt med storre eller mindre, glatte, taglagte Skjæl, 

 blandt hvilke to temmelig store Radialskjolde træde mere eller mindre tydeligt frem; 

 disse Skjæl ere ikke dækkede af nogen overfladisk Beklædning. Ved Udspringet af hver 

 Arm er der et af tvende Buer begrændset Indsnit i Skivens Byg, som udfyldes af 3-4 

 ufuldstændige Armrygplader; langs begge Indsnittets Rande er der en tæt Kam af fra 

 henved 10 indtil henimod 30 Papiller, hvilke Papilkamme dog i Regelen ikke naae 

 sammen inderst i Indsnittets Vinkel, men ere afbrudte der, hvorimod de fortsætte sig 

 langs med Randen af de 10 Genitalspalter lige til Mundskjoldene som en Række af 

 lave Papiller eller Korn. Tæt under hver af hine Papilkamme, parallelt med Skiveindsnittets 

 Rande og ofte skjult af dem, findes endnu en mindre tydelig Papilrække langs med Randen 

 af nogle smalle Skjæl, der ligge skraat hen over de inderste Armrygplader. Mund- 

 skjoldene ere meget store, i Regelen længere, end de ere brede, og lyre- eller skjoldfor- 

 mige, d.v. s. de have en spids Vinkel vendende indad og to mere eller mindre fremtrædende 

 Sidevinkler, hvorimod de to ydre Vinkler og den mellem dem liggende Side, der danner 

 Skjoldets Basis, ere afrundede. De strække sig langt ud i Arminellemrummrne og adskille 



