43 



af Armeil mere end doppelt saa brede som lange, udadtil begrændsedc af en svag Bue 

 eller af en næsten lige Tverlinie, indadtil af to i en meget stiinip Vinkel sammenstødende, 

 ofte svagt Sformigt krummede Linier; de adskilles indbyrdes af Sidepladerne, der berore 

 hinanden med en Linie, hvis Længde er lig med Bugpladernes ; længere ude tiltage som 

 sædvanligt Sidepladerne i Omfang, og Bugpladerne tage af, saa at de i Spidsen af Armen 

 næsten ere forsvindende smaa. Paa den Deel af Armen, der er optagen i Skiven, ere 

 de mere trekantede og bugede end |)aa den frie Deel af Armen og ofte meget nær ved 

 at berøre hinanden; den allerinderste Armbugplade er stærkt buget og trapezoidal. Der 

 er i Regelen to Fod pap il I er, af hvilke den ene dog som oftest bliver meget lille eller 

 forsvinder i kort Afstand fra Skiven; undertiden er der tvertiinod en tredie lille Fodpapil 

 ved Siden af de to normale. Den underste og korteste af Armpiggene er ikke saa lang 

 som Sidepladen , hvorimod de to andre i tiltrykt Tilstand naae lidt ind paa den efterføl- 

 gende Pigrække; i Spidsen af Armene ere de netop af Længde med Sidepladerne , men paa 

 de inderste frie Armled næsten doppelt saa lange som disse. 



Ophiura Sarsii opnaaer et Skivetvermaal af 27°"" og en Armlængde af c. lOO"™. 



Paa de torrede er Farven en Mellemting mellem Gront, Gult og Graat, undertiden 

 med lyse Pletter (Bælter) paa Armene, og lir. Barrett har meddelt mig, al den ikke for- 

 andres meget ved at Dyret torres. Jeg antager derfor, at O. Sarsii ogsaa i denne Hen- 

 seende ligner O. texturata. Ved Muudskjoldenes og Armpiggenes forskjellige Størrelse, ved 

 Fodpapillernes og Skiveindsnittenes Randpapillers forskjellige Antal , ved de sidstes 

 og ved Armbugpladernes forskjellige Form, endelig ved Mangelen af O. texturata' s eien- 

 dommelige Fordybninger midt under Armene vil man imidlertid altid let være i Stand til 

 at skjelne disse to Arter fra hinanden. Maaskee er det denne Art, som Dewhurst*) an- 

 fører under Navn af Asterias ophiura og beskriver som blaa, men torret som askefarvet. 



Unge Exempta rer med i-G""" Skivetvermaal afvige fra de voxne ved mindre 

 dybe Indsnit i Skiven, i hvilke kun 2-3 Arniled ere optagne, ved at Rygskjællene ere færre, 

 men forholdsvis større og mere bugede, hvoraf følger, at de mindre Rygskjæl, der hos de voxne 

 omgive de større , først efterhaanden kile sig ind mellem disse ; Uadialskjoldene ere 

 kortere og bredere og berøre ofte hinanden, da det mellem dem indkilede Skjælparti er 

 mindre udviklet; Armrygpladerne ere smallere, og der er ofte kun 1 Fodpapil. Ungerne 

 af Ophiura Sarsii ligne derfor meget de udvoxne eller næsten udvoxne O. alhida, der i 

 visse Henseender kan siges at blive staaende paa et Trin, ud over hvilket O. Sarsii fort- 

 sætter sin Uddannelse, men de kortere Pigge og mindre brede Armbugplader hos 

 O. albida gjøre det dog altid let at trække Grændsen mellem begge Arter. 



') H. \V. Dewhurst, the natural history uf the order Cetacea and the oceanic inhabitants of the arctic 

 regions. London 1S34. p. 283. 



6* 



