64 



og Sidomundskjoldene normale. Ved S""" Skivetvermal har den unge OpJn'opJioIis ikke 

 forandret sig megel; Armleddenes Antal er dog næsten fordobblet; omtrent de 28 yderste 

 have Hager, og paa flere af de følgende Led er Hagens Form endnu meget tydelig paa den 

 underste Pig. Ogsaa her ere Piggene takkede, skjøndt forholdsvis ikke saa stærkt som 

 hos de yngre. Ogsaa her omgives Rygpladerne af Tornekredse, der først forsvinde alde- 

 les paa de yderste Led; de inderste Rygplader ere rundagtige, ikke meget længere end 

 brede. Der er nu to Mundpapiller, men endnu ere kun to Led optagne i Skiven. Skivens 

 Rygbeklædning er som hos de yngre, skjnndt flere Pletter begynde at komme tilsyne. — 

 Exemplarer med i""" Skive tvermaal ere endnu ikke habiluelt forskjellige fra de forrige, 

 men Tornene paa Skiven ere lavere, deres Spidser mindre, altsaa paa Overgangen til 

 Korn. Tilvæxten i Armled er ikke stor; paa en Arm med 45 Led have de alle fuldkom- 

 men udviklede Hager, paa de 11 inderste nær; Rygpladerne ere omgivne af rue Korn, der 

 først forsvinde med det 25de Led. — Exemplarer med et Skivetvermal af 5""" ere kun 

 ved de tynde Pigge forskjellige fra de udvoxne, saaledes som de ovenfor ere beskrevne. 

 Tornene paa Skiven ere afløste af Korn, Kornene omkring Armrygpladerne ere flade og 

 nærme sig til at være smaa Plader, selve Rygpladerne ere mere brede end lange. Der 

 er 3 Mundpapiiler, og 3 Led ere optagne i Skiven. 



OpMopholis aculeata opnaaer en Armlængde af TS""" med et Skivetvermaal af 25""". 



Ved Hellebæk traf jeg denne Art meget hyppigt; de ganske smaa lyserøde Unger 

 sad bestandig paa Spongier , de udvoxne holdt sig skjulte f. Ex. i en tom Buccinum-Skal, 

 i tomme Balaner, eller sad halvt skjulte mellem de paa Skallerne af Buccinum og Modiola 

 saa hyppige Grupper af Serpula. De fore vislnok paa denne Maade et temmelig roligt Liv. 

 I Henseende til Farven variere de ikke lidet; i Regelen have Armene afvexlende smallere 

 lyse og bredere brune Bælter, og Skiven er da mørk brunrod med lysere Tegninger, som 

 enten afbryde den morke Bund uregelmæssigt eller danne en mere regelmæssig Plet midt 

 paa denne. Jeg har ogsaa liggende for mig et Exemplar med en meget regelmæssig mørk 

 Stjerne midt paa Skiven, omgiven af en lysere Bræmme, der atter indfattes af en mørkere. 

 Stundom erstattes det Lysebrune af Gult, og man linder da f. Ex. Skiven paa Midten og i 

 Kanten morkebrun-violet med et mellemliggende bredt Bælte af Brandgult, eller Skiven har 

 store regelmæssige eller uregelmæssige Pletter af begge Farver, medens Armbælterne ere 

 skiftevis gulladne eller brun-violette. Undertiden løber der langs ud ad hver Arm et bredt 

 næsten hvidt Bælte, indfattet af Rødt paa hver Side, enten lige til Armspidsen, eller det 

 hører op midt paa Armen og gaaer over i de sædvanlige lyse Armbælter. I saa Fald har 

 ogsaa den gulhvide Farve meget Omraade paa Skiven. Undersiden af Armene er altid lys 



Ingen anden nordisk Slangestjerne har saa stor en Udb redning som denne Art, 

 og overalt hvor den forekommer er den hyppig. Den lever ved de briltiske Kysler, i Kat- 

 tegattet og Sundet, langs med hele den norske Kyst, ved Færøerne og Island, ved Spitz- 

 bergen — ifølge Fr. Martens's „Spitzbergische oder Grönländische Reisebeschreibung", Taf. P, 



