68 



De fra Naboslægterne, OpMothrix og Opkiopliolis, bekjendte Hager har jeg ikke fundet hos 

 denne Slægt. 



Størrelse. De største Individer have et Skivetvermaal af 12"""; andre have '.)""" 

 Skivetvermaal og 40"""" Arndængde. 



Farven omtaler Sars') som lysere eller mørkere brun paa Skiven, og Armene som 

 lysebrune med mørkebrune Ringe, hvilkel ganske stemmer med Farvefordelingen hos de 

 grønlandske hulivider. 



Opliiucantha spinulosa lever sandsynligvis langs med hele den grønlandske Vest- 

 kyst, da den er nedsendt af Dr. Rudolph og Insp. Olrik fra Nordgrønland og af Captain 

 nollbiill fra Godtliaab; den er desuden taget ved Spitzbergen, i Assistance-harbour og 

 af Stuwitz ved Newfoundland. Da Stimpson anfører den som forekommende i Mundingen 

 af Fundy Bugten, lindes den ved den nordamerikanske Kyst i det Mindste indtil de for- 

 enede Staters Nordgrændse. Paa den modsatte Side af Atlanterhavet undes den fra Nordkap 

 til Tromsø temmelig hyppigt paa 20- 30 Favnes Dybde paa ,,Nulliporer", Koraller og Ascidier") 

 og ved Lofoten, men, saa vidt vides, ikke længere mod Syd. Ved Grönland er den taget 

 paa 20 til 50-60 Favnes Dybde. 



6. Asteropliytoii Lmk. 



Ligesom hos de andre Slægter af Gruppen Euryalce fremviser Skivens Rygside 

 10 Radialribber, der begynde lidt fra dens Midipunkt og ende med en skarpt af- 

 skaaret Flade ovenover Armenes Udspring; disse Ribber understøttes af Forbeninger, som 

 svare til Radialskjoldene hos de ægte Ophiurer. Armene ere strax ved deres Udspring fra 

 Skiven delle i to lige store Stammer, som i kort Afstand atter dele sig gjentagne Gange; 

 nærmest ved Skiven skeer Delingen gaffelformigt i to lige stærke Grene, men længere ude 

 udgaae svagere Grene skiftevis til begge Sider fra en stærkere Hovedstamme; de yderste 

 Grene ere fine og traadagtige. Armenes Ryg og Sider ere hvælvede. Bugsiden Had; tæt ved 

 Kanten mellem Siderne og Bugfladen sidder paa hver Side af denne en Række Fodporer, 

 og indenfor hver af disse 2-5 korte rue Pigge, som paa de tyndere Grene antage Form af 

 Hager med liere Kroge under hinanden. Hos nogle Arter naae Fodporerne og Piggene 

 lige til Munden, hos andre kun til Skiven eller hore allerede op i nogen Afstand fra denne. 

 Mundrandene ere besatte med kegleformige Pigge, der ogsaa indtage Tændernes Plads, 

 men sjeldent vise en Tilnærmelse til den for Ophiur- Tænderne charakterisliske Form. 1 hver 



') Reise i Lufoten og Fiumarken, S. 40. 

 2) Sars I. c. S, 39. 



