79 



fyldestgjørende , har jeg søgt at afhjælpe denne Mangel ved her at give Beskrivelser af alle 

 til denne Flora henhorende Slægter og Arter. ') 



Det gjelder her som véd de fleste Floraer, at deres Omfang ikke er betegnet 

 ved skarpt afstukne Grændser; det vil derfor ikke være overflødigt at angive, i hvilken 

 Udstrækning jeg har taget den centralamerikanske Flora. Jeg har troet — hvad der 

 vel ogsaa er almindelig antaget — at man her maatte tage mere Hensyn til de af 

 Naturen end til de ved den politiske hiddeling angivne Grændser. Mod Nord danner 

 saaledes Indsnævringen ved Tehuantepeque , hvor Cordilleren sænker sig til en for- 

 holdsmæssig ringe Hoide, og hvor den centralamerikanske Vulkankjæde ender (noget 

 sydligere i Soconusco), en naturlig Grændse mellem den mexikanske Flora med sin 

 store Rigdom paa Caclusplanter paa Høisletterne og fremherskende Fyrre- og Ege-Arter i 

 Bjergregionerne og den centralamerikanske, hvor disse Planteformer spille en meget mere 

 underordnet Rolle og tilsidst enten ganske (Fyrren) eller forstørstedelen (Ege og Cactus- 

 planter) forsvinde. En ligesaa naturlig Grændse dannes mod Syd ved den smalleste Deel 

 af Tangen ved Panama, hvor en Sænkning af faa hundrede Fod vilde være tilstrækkelig 

 til at adskille de to store Fastlandsmasser og danne en Forbindelse mellem det Atlantiske 

 og Stille Hav, og som ikke overskrides af mange sydamerikanske Arter. Den central- 

 amerikanske Flora indbefatter saaledes foruden de egentlige centralamerikanske Stater tillige 

 Guatemala, St. Salvador, Honduras, Nicaragua og Costa Rica, den nylig oprettede Stat 

 Panama og mod Nord den omtvistede Landstrækning Soconusco-) og ligeledes Chiapas og 

 Yucatan. Plantevæxten i denne Deel af Amerika har vel nærmest Charakteren af en Over- 

 gangsflora; dog Andes her saa mange eiendommelige Slægter, at Centralamerika maa 

 betragtes som et eget naturligt Floragebet. Dette falder atter i tre Partier, af hvilke det 

 nordligste danner Overgangen til den mexicanske Flora og navnlig slutter sig til denne 

 ved Repræsentanter af Naaletræernes, Egenes og Cacteernes Familier (dog næsten uden 

 Undtagelse egne Arter), det midterste, som omfatter den sydlige Deel af Nicaragua, hele 

 Costa Rica og en Deel af Veragua, og som udmærker sig ved fuldkommen Mangel af 

 Naaletræer og en større Rigdom paa eiendommelige Slægter af alle Familier, og endehg 

 det sydligste, som indbefatter den sydlige Deel af Veragua og Panama, hvor Floraen i det 

 Hele har et mere sydamerikansk Præg, og hvor flere sydamerikanske Arter (t. Ex. Elfen- 

 beenstræet, Phytelephas) have den nordhgste Grændse for deres Udbredning. 



') En længe savnet monograiihisk Bearbeidelse af denne Familie er i den senere Tid lildeels bleven 

 afhjulpet ved tvende Afhandlinger af Hanstein (Linnaea 2Gde og 27de Bind), som i Kritik og Grun- 

 dighed neppe lade noget tilbage at onske; men de omfatte endnu foruden den almindelige Oversigt 

 kun en lille Deel af Artsbeskrivelserne (Niphaeeae og Achinieneae). 



'•*) Soconusco udgjorde indtil 1S43 en Deel af Guatemala, men blev da taget i Besiddelse af Mexico; 

 nogen tractatmæssig Afstaaelse har ikke fundet Sted, og Guatemala gjør endnu Fordring paa Besid- 

 delsen af denne Provinds. 



