116 



spida Knlh, 15. coccinea Aubl. , B. sanguinea Pers., B. bicolor Schott.). Hertil er senere 

 foiet en Deel nyere Arter, der alle ligesom de foregaaende have en vis habituel Overeens- 

 stemmelse i Bægeret, men forresten ere meget forskjellige ikke blot i Bægerbladenes og 

 Kronens Form, men ogsaa i deres hele Habitus, saa at denne Slægt, saaledes som den 

 hidtil er bleven opfattet, indeholder Arter med næsten eensdannede, flade og heelrandede 

 eller meget ueensdannede, indskaarne eller stærkt hvælvede, næsten hjelmdannede Bæger- 

 blade, med en regelmæssig rordannet og lige eller en meget skjæv og krummet Krone, og 

 med meget forskjellig Slags Blomsterstand. Hanstein har ikke destomindre i sit fortrinlige 

 Arbeide over denne Famihe troet at burde beholde denne Slægt uforandret, fordi de mange 

 Former af Kronen gaae saa gradviis over i hinanden, at det vil være vanskeligt fra denne at 

 hente skarpt sondrende Charakterer (1. c. Abs. 1. 182). Det er nu vistnok rigtigt, at man 

 her ikke, som ved de fleste Slægter, kan hente de væsentligste Charakterer fra Kronen; 

 men her synes Bægeret i denne Henseende at have overtaget Kronens Rolle, og en bety- 

 delig Forskjel i Bægerets Form er altid ledsaget af et andet Præg af den' hele Plante, saa 

 al Allople'ctus vil kunne oploses i flere Slægter, der ere ligesaa naturlige og vel adskilte 

 som alle andre i denne Afdeling, hvor der vistnok i det Hele frembyder sig storre Van- 

 skeligheder for den systematiske Afgrændsning end i de Heste andre Familier. 



De Arter, hvorpaa Martins har grundet denne Slægt (A. circinnatus og sparsiflorus), 

 have store farvede Dækblade, Blomsterne i Klase eller sammenhobede i Bladhjørnerne, 

 flade, helrandede, næsten eensdannede Bægerblade, en skjæv, rordannet, forneden puklet, 

 foroven lidt udvidet Krone, aflange Stovknapper med liniedannet Knapbaand, baade en Kirtel- 

 ring og en Kirtel bagtil og mundformet Ar. Ved disse Charakterer begrændses altsaa 

 Slægten AUoplectus i den mere indskrænkede Forstand, hvori vi her troe at burde opfatte 

 den. Til disse slutter sig nærmest A. pendulus Poep., navnlig ved Kronens Form, Stov- 

 knapperne, Kirtelringen i Forening med Kirtel og Tilstedeværelsen af store farvede Dæk- 

 blade; men Bægerbladene ere meget forskjellige, nemlig takkede, og det bageste meget 

 mindre og tilbagebniet. Arret er hovedformet, og Blomsterne sidde halvskjærmformigt paa 

 Enden af en meget lang nedhængende Axe. Den maa saaledes, hvis vi ikke her skulle 

 komme i Strid med den snevre Begrændsning, som ellers er givet Slægterne i denne 

 Familie , og som vistnok er den rigtige, danne Typus for en egen Slægt, hvilken jeg paa 

 Grund af Bægerets Form foreslaaer at kalde Anisoplectus. Herpaa følge nogle Arter (A. 

 coccineus (Aubl. guiau. t. 255), A. speciosus Poep. Nov. et gen. spec. 3. 6., A.? dimidiatus 

 Benth. Plant. Hartw. 235, A.? lanatus Seemann Flor. pan.), som stemme overeens med den 

 foregaaende i Dækbladene og tildeels i Bægerbladene, (der dog alle ere næsten eensdan- 

 nede) og heller ikke ere meget forskjellige i Blomsterstanden, kun at dennes Axe er meget 

 kortere. Da jeg ikke har havt Leilighed til at undersøge Exemplarer af disse Arter, og de 

 kun ere ufuldstændig kjendte, tør jeg ikke al'gjore, hvorvidt de rettest bør henfores til en 



