132 



faucem versus ampliato; limhus amplus liiato-hüahiatus , lacinns dorsalibus duabus in 

 yaleam longissimam erectani saepius usque ad apicem connutis, latercdibus duabus galeae 

 aliius adnatis, lacinia ventrali elongata saepius reßexa. Stamina basi iu tubiim [loslice 

 flssLiin connata absque rudimento quinti. Antlierae quadratim connexae siibexserlae rariiis 

 incliisae. Glandulae dorsales duae in unam connatae. Stigma bib^biim rarius glubusum. 

 Dacca fimiculis longis demum deliquescentibus. — Frutices super arboium tnincos 

 scaiidentes, Ibliis oppositis brevipelioiatis v. subsessilibiis saepius iiitegris et subcarnosis. 

 Flores axillares, solitarii v. bini, coroUis plerumque coccineis. 



Uagtet Ilanslein har begrændsel denne Slægt saaledes, at den kun indbefatter de 

 Arter, som bave et na'slen cylindrisk, svagt krummet Kronror med laterale Krontlige, 

 som ere sammenvoxede med de to dorsale, der danne Hjelmen, og med to samnienvoxede 

 dorsale Kirtler, saa findes der dog blandt de herlien horende Arter saa store Forskjellig- 

 beder ikke blot i Bægerbladenes, Kronens og Arrets Form, men ogsaa i den hele Habitus, 

 at det vil være nødvendigt at danne liere Underslægter. Til den forste af disse (Para- 

 columnea) henfører jeg alle de Arter, som have cl stort farvet Bæger, et kort vidt Kron- 

 ror, en meget lang, tilbageboiet Bugllig, et kugleformigl Ar, en tretandet Kirtel, hvis Stæn- 

 gel bestaaer af meget korte, ved tydelige Knæ adskilte Ledstykker, og som have tætstillede 

 Blade, hvis Længde mange Gange overgaae Ledstykkernes. Den anden Underslæbt (Euco- 

 kunnea) indbefatter de Avler, som have et i Forhold til Kronen mindre, ikke altid farvet 

 Bæger, dertil et langt tyndt Kronror, et tolappet Ar og en afstumpet eller udrandet' 

 Kirtel. Stængelen har hos disse som oftest længere Ledstykker og mindre udvikklede Knæ. 

 Den tredie Underslægt (Leptocolumnea) er let kjendeiig ved en hoist eiendommeligt Habitus, 

 idet Stængelen er traadformig tynd og Bladene meget smaa, hindeagtige, men Blomsterne 

 meget store. Desuden ere Bægerbladene meget smaa. Kronens. Hor meget tyndt. Hjelmen 

 meget stor, Sidetligene meget smaa og Arrets Lapper store. Ligeledes synes C. hirsuta 

 Swartz at maatte danne Typus for en egen underslægt (Isocolumnea); den adskiller sig nem- 

 lig fra de andre Arter ved hindeagtige , linie-lancetdanuede Bægerblade , ved en tolappet 

 Hjelm og ved Bug- og Sidetligene, som ere næsten eensdannede (lancetdannede). Herhen 

 horer maaskee ogsaa C. rulilans og C. hispida. 



Subgenus 1. Para col uni nea. 



Caulis foliosus, internodiis brevissimis, nodis pulvinisque distinctis. Folia inter- 

 nodiis multoties longiora. Calyx amplus , coloratus, villosus saepius corollam dimidiavi 

 aequans. Corollae tubus brevis ampliatus. Galea magna subtruncata, laciniae laterales brevi- 

 triangulares, rellexae, ventralis linearis tubum ae(iuans v. paulo brevior. Stigma globosum. 

 Glandula 3deiäata v. subtriloba. 



