IM 



Af samtlige Siiblribus er der lo, som ere indskrænkede til et eni\elt Floragebet, 

 nemlig Solenophorerue, der udelukkende tilhøre Mexico, og IMilrarleae, som ikke forekomme 

 udenfor Chili. De Sidstna'vnte , der i gcographisk Henseende ere mest fjernede fra det 

 egentlige Centrum for denne Families Uddredning, ere ogsaa de, som i deres systematiske 

 Forhold ere mest afvigende og gjennem Slægten Sarmienta danne Overgangen til Cyrtan- 

 draceerne, Gesneraceernes Repræsentanter i Asien og paa de indiske Oer. Tre Tribus fore- 

 komme med et meget overveiende Antal Arter i et enkelt Floragebet, nemlig Gesnereerne 

 i Brasilien, Eurytidophyllecrne i Vestindien og Columneerne i Centralamerika. Niphaeeae 

 ere indskrænkede til Centralamerika og Columbien, og de andre Tribus, som have en sturre 

 Udbredning, tilhøre dog navnlig saadanne Floragebeter, som grændse op til hinanden. Achi- 

 meneerne, der optræde med et stort Antal Slægter og Arter i Peru, Columbien, Central- 

 amerika og tildeels i Mexico, mangle saaledes næsten ganske i de andre Lande; det samme 

 gjælder om IMoussonieerne , som have deres Maximum i Columbien og Centralamerika, og 

 Eubeslerieerne, der synes at forekomme i størst Alæugde syd for Æijuator, men kun have et 

 ringe Antal Arter i Mexico og Vestindien. Det er meget mærkeligt, at Guiana, der dog 

 efter Brodrene Schomburgks Reiser maa antages at være ligesaa noie undersøgt som de 

 andre Dele af det tropiske Amerika, tæller et saa ringe Antal Arter og neppe bar en 

 eneste eiendommelig Slægt. 



Efter de Tribus af Gesneraceerne, som ere fremherskende i de forskjellige Lande, 

 kunne disse inddeles i 7 Gebeter, som skulle gjores til Gjenstand for nærmere Betragtning 

 i det Følgende, hvor der tillige gives en kort Fremstilling af disse Planters Forekomst og 

 ligeledes af Slægternes og Arternes Udbredning og Fordelingsmaade. 



Eiirytidophylleernes Gebet 



indbefatter de vestindiske Øer med undtagelse af Trinidad, som baade i Klima og Vegeta- 

 tion stemmer overeens med det tilgrændsende Fastland. Da den fugtige Rjergregion , som 

 især er gunstig for Gesneraceernes Forekomst, er meget mindre udviklet paa de vestindiske 

 Øer end paa Fastlandet, kunne vi ikke her vente noget stort Antal Arter. Man kjender 

 herfra kun 36 Arter, som næsten udelukkende tilhøre de sturre Üer, ja paa tiere af de 

 mindre (blandt disse de danske), som kun have lave Bjerge, mangle de ganske. Foruden 

 den Fattigdom paa Arter, hvori Vestindien stemmer overeens med de fleste Øer, gjentlnde 

 vi ogsaa her et andet for disse charakteristisk Forhold, nemlig en skarpere Begrændsning 

 og mindre Overeensstemmelse med de tilgrændsende Fastlandstloraer, end den disse vise 

 indbyrdes. Eurytidophylleerne, eller den Afdeling af Rytidophylleerne, som have et 5-lOkantet 

 med hele Frugtknuden sammenvoxet Bægerrør, smalle Bægerflige og en Kirtelring ved 



