145 



Brachylomer, og Træernes Grene prydes af talrige lialvparasitiske Beslerier af Slægterne 

 Stenanthus og Ortholoma. Dog er det isa'r i den fugtige Bjergregion paa den ostlige 

 Heldning af Kordilleren i en Iloide af 3-aOOO', at denne Familie optræder med det 

 storste Antal Arter. Skovene have her endnu tildeels en tropisk Charakteer og ud- 

 mærke sig ved talrige Bregnetræer, Palmer (Giiamaedorea, Bactris , Geonoma) , Pandaneer 

 (Carludovica), Scitamineer og Aroideer. Det er især de halvparasitiske Beslerieer, som her 

 have deres Hjem, saasom : Olossoloma tetragonum, Erythranthus coriaceus, Calanthus multi- 

 florus, Polythysania^a.v\\\\ova, Parahesleria tritlora, P. hirsuta og flere Arter Stenanthus og 

 Ortholoma. Gesneraceerne liave i Centralamerika deres øvre Grændsc i den laveste Deel 

 af Egeregionen mellen 6000' og 7500'. I denne lloide findes i Costa Bica de skjonneste 

 og yppigste Skove med en mærkelig Blanding af tropiske og nordiske Planteformer. Ege 

 (Overens costaricensis Liebm. og Q. retusa Liebm.) voxe her sammen med Bregnetræer, 

 Bambuser, Engenier, Laurineer, og Brombærbuske i Selskab med Piperaceer og Melastomer. 

 En altid fugtig Atmosphære begunstiger i høi Grad de halvparasitiske Planters Væxt, og 

 alle Træernes Grene ere tæt besatte med Orchideer, Piperomier, Tillandsier, Halvmosser og 

 Bregner. Her ere Colunmeerne almindelige og bidrage til at give Skovene et eiendom- 

 meligt Præg. Columnea erythrocalyx, foliosa, Querceti og linearis voxe her tilligemed 

 Capanea Oerstedii. Den hoie Yulkankjæde, som i Costa Bica gaaer tværs igjennem Landet, 

 danner en skarp Grændselinie for mange Gesueraceers Udbredning, saaledes at de Slægter 

 og Arter, som nærme sig mest til den mexicanske Flora, sjelden gaae sydfor samme, og 

 de, som mere stemme overeens med den columbiske Flora; have deres Nordgrændse her. 



Diastciueeriics Gebet 



indbefatter Columbien, Peru og Guiana. De for dette Gebet charakteristiske Achimeneer 

 (Diastema og Tydaea) adskille sig væsentlig fra de mexicanske, der have en Kirtelring, 

 ved 5 lange smalle Kirtler omkring Frugtknuden. Ligeledes have de her forekommende 

 Rytidophylleer (Moussonieae) o adskilte Kirtler, og afvige heri saavel fra de mexicanske 

 (Solenophoreae) som fra de vestindiske (Eurytidophylleae). Drymonieae tilhore fortrinsviis 

 dette Gebet, men udmærke sig mere ved Slægternes end Arternes Antal. Herhen hore: 

 Cyrtodeira {Achimenes, cupreata), Physodeira (Episcia bicolor Hook.), der minderom Niphaea 

 og ligesom den foregaaende har smalle Bægerblade, Heintzia med store, ægdannede, rode 

 Bægerblade, Paradrymonia med smalle liniedannede Bægerblade og en stor, skjæv, ved 

 Grunden puklet Krone , Nautilocalyx , der har en eiendommelig Habitus ved den hovedfor- 

 mede Blomsterstand, som er omsluttet af to store concave Bracteer. Blandt Bracliylomateae 

 er foruden Kohleria og Brachyloma, som ogsaa forekomme i de andre Gebeter, Sciadocalyx 

 med store horizontalt udstaaende Bægerflige. Blandt Hypocyrteae ere Alloplectus, Aniso- 



Vldornk. SL'lsk.Skr., 5 Kække, naiiirvidensk- og; m.illlem. AM. 5 Bil. 19 



