157 



Furholdet det samme som i det fnrste Tilfaddo: lîrintiidviklinp: paa Ziiikeu og Varmeudvikling 

 proportional med den oploste Zinkmængde. Saasnart derimod licrnringen finder Sted, op- 

 staaer en electrisk. Strøm, og Urintudviklingen fremtræder paa Kobberet. Vædskens Varme- 

 grad stiger ligesom tidligere, men den i Vædsken udviklede Varmemængde er i Forhold 

 til den oploste Zinkmæugde mindre end i foregaaende Tilfælde , og desto mindre , jo 

 nærmere Pladerne komme hinanden. 



i\Ien den Varmemængde, som mangler 1 Vædsken, gjenfmdes i Metaltraåden , hvor 

 den fremtræder som en Virkning af den electriske Strom. Jo storre Ledningsmodstand 

 Metaltraåden yder i Sammenligning med Vædsken, desto mindre bliver den Varmemængde, 

 som fremtræ'der i denne i Sammenligning med den Mængde Zink, som i samme Tid 

 opløses , men Summen af Varmeudvikling 1 Traad og Vædske forbliver den samme. 



Disse Forhold, som ere en ligefrem Folge af Theoremet om den constante Kraft- 

 mængde, og som jeg alt har fremhævet i mine tidligere Arbeider'), ere senere blevne 

 bekræftede ad Forsøgets Vel ved Favre") ^ idet han bestemte Varmeudviklingen særskilt i 

 Traad og Vædske og fandt, at der alt efter Traadens Længde udvikledes for hvert Æqvi- 

 valent opløst Zink : 



i Traaden. i Vædsken. Tilsammen. 



621 1641 2262 Varmeeenheder 



820 1461 2281 



968 1305 2273 



1129 1124 2253 



1016 1244 2260 



1210 1048 2258 



1 alle Forsogene er Sunnnen af den udviklede Varmemængde ligeslor, men f. Ex. 

 i det sidste Forsog var Varmeudviklingen i Vædsken ikke engang halv saa stor som den 

 vilde have været, hvis ingen electrisk Strøm, men kun en ligefrem Opløsning af Zinken 

 havde fundet Sted. 



I disse Tilfælde er det nu klart, at den hele Kraftmængde, der som Varme frem- 

 træder i Slutningslederen, ^Metaltraåden, forst har antaget Characteren Electricitet, forinden 

 den blev til Varme ; thi i modsat Tilfælde var den ei trængt udenfor Vædskens Omraade. 

 Derimod kan det af Forsogene ei sees, hvor stor en Mængde af den i Vædsken som Varme 

 fremtræ^dende Kraflmængde der har gjennemlobet Tilstanden Electricitet. 



Fra Theoriens Standpunct fremtræder der nu ingen Vanskelighed ved Hestemmelsen 

 af den Electricitetsmængde, som i given Tid udvikles af et Apparat; man maaler Electrici- 



1) Vidcnsk. .Sclsk. Skrifter, .5te I^ække, 3dic Uind. — Pogg. Annal. LXXXVIII, 3.50. 

 -) Ann. de Cli. & Ph. l^I iO p. ;'!«. 



