159 



Fig. 2, 



I Formel (3) er Undersøgelsens Grundtanko fremstillet. Fra Theoriens Side frem- 

 træder dor aitsaa ingen Vanskeligheder ved den qvantitative IJestemmelse af Electricitets- 

 mængden, som et bestemt galvanisk yVpparat ndvikler, men desto større ere Vanskelig- 

 hederne, som fremtræde ved den teidniiske Udførelse, og de paa eftertolgende Blade 

 anførte Talstørrelser ere saaledes Resultatet af et langvarigt og møisommeligt Arbeide. 



Maaden, paa hvilken Forsogene bleve 

 anstillede, fremgaaer bedst ved en Ueskrivelse 

 af Apparatets væsentligste Dele. En Platin- 

 traad ■ — i de fleste Forsøg af omtrent 2 Meters 

 Længde og V4""" Tykkelse — var viklet spiral- 

 förmig om et Skelet af une Glasror aa Fig. 1 , 

 som vare fæstede til Laaget b af et lille 

 Calorimeter A Fig. 2. De enkelte Vindinger 

 af Spiralen vare ikke i gjensidig Berøring, og 

 begge Ender af Traaden fortes isolerede 

 igjennem Laaget h, hiinsides hvilket de ved 

 Klemmer cc forbandtes med de respective 

 Ledningstraade. Calorimetret, hvis Dele vare 

 forarbeidede af tyndt Messingblik, havde et 

 Indhold af 120" og var ved Forsogene fyldt 

 med en vis Mængde (omtrent 100 Gr.) Vand. 

 Varmen, som den electriske Strom udviklede 

 i Spiralen, meddeelte sig aitsaa til Vandet, 

 hvis Varmestigning afgav et Maal for Varme- 

 udviklingen. Til at frembringe en eensfor- 

 mig Varmegrad i Vandet, var Calorimetret 

 forsynet med en Horer dd Fig. 2, dannet 

 af et U-formigt udskaaret Metalblik, hvis 

 Grene vare bøiede efter en Skruelinie, saa 

 at Rorene ved Omdreining om en lodret 

 Axe, e, førte Vædsken fra neden op efter 

 og ud imod Siderne og saaledes frembragte 

 en meget hurtig Blanding. 



Varmestigningen blev maalt ved el 

 Thermometer, som jeg alt ved mine tidligere 

 Arbeider med Held havde benyttet mig af, og 

 som var inddeelt i '10 Grader Ö; ved Hjælp 



