182 



at vi endnu kun have faaet Bidrag fra enkelte Øer. Skjøndt det derfor maaskee er vel 

 tidligt at gjøre ovenstaaende Artsliste til Gjenstand for Betragtninger over Sammensætnin- 

 gen af denne Deel af Antillerhavets Fauna eller over Opliiurslægternes Udbredning — i 

 h>ilken Henseende vi desuden savne næsten enhver Kundskab om de Former, der leve ved 

 Nord- og Sydamerikas mere tempererede østlige Kyster eller ved den ligeoverfor liggende 

 vestafrikanske Kyst — vil jeg dog ikke undlade her kortelig at gjøre opmærksom paa, hvilke 

 Stadfæstelser eller Berigtigelser vore Forestillinger om Ophiurslægternes Udbredning have 

 faaet ved dette mit Arbeide. 



At Vestindien ikke har nogen Art tilfælles med det stille Ocean eller med IMiddel- 

 havet, kan ligesaalidt vække Forundring som, at Slægterne for en stor Deel ere de 

 samme, selv om de, saasom Ophiopsila, Ophiostigma og Ophiomyxa, kun ere kjendte i faa 

 Arter., af hvilke een er vestindisk og een ostindisk eller middelhavsk. Heller ikke er det 

 andet end hvad man kunde vente, at Slægterne OpMactis, Ophiothrix og Opihiocoma, der 

 ere væsentlig tropiske Slægter, som kun sende en enkelt Repræsentant op mod Norden, 

 og Slægten Asterophyton , der synes at være saa cosmopolitisk, at den ikke er synderlig 

 talrigere repræsenteret i de tropiske end i de nordiske Have , i Vestindien optræde med 

 2-3 Arter. De hoinordiske Former: Ophiura, Ophiocten, Opliiopholis, Ophiopeltis, Oplno- 

 scolex, Ophiacantha og Asteronyx mangle selvfoigelig ganske i Vestindien. Da der lindes 

 AmpMura- Artev i de nordiske Have, i Middelhavet og ved Central-Amerikas Vestkyst, var 

 det næsten at forudsee, at der ogsaa 1 Vestindien vilde blive opdaget flere Arter af denne 

 Slægt. Omtrent det Samme gjælder om Slægten Ophiolepis (s. str.), af hvilken man kjender 

 2 Arter fra det indiske Hav og 2 fra Amerikas Vestkyst. Ophioder'ma-Gx\\\t]}en synes at 

 være udbredt over alle varme Have, men dog ikke at gaae nordligere end til Middelhavet, 

 hvor Slægterne Ophioderma og Ophiarachna hver have en Art; den sidstnævnte Slægt har 

 sine øvrige Arter i det indiske Hav, hvorimod den førstnævnte ved den betydelige Tllvæxt 

 af Arter, som den faaer ved nærværende Arbeide, erholder sit Centrum i Vestindien, blandt 

 hvis charakteristiske Slægter den bør nævnes førend nogen anden. Ogsaa de i det Føl- 

 gende beskrevne Asterophyter med flere Madreporplader og de tre mærkelige 

 Arter af ugren ede Euryaler kunne nævnes som særdeles betegnende for den vestin- 

 diske Fauna. 



Det er Universitetets zoologiske Museum og det kongelige naturhistoriske Mu- 

 seum, hvis Bestyrelser have sat mig i Stand til at levere denne Oversigt over Vestindiens 

 Slangestjerner ved at indrømme mig Tilladelse til at bearbeide, hvad de nævnte Museer 

 indeholdt i denne Retning. Det er mig en kjær Pligt herfor at aflægge dem min Tak. 

 Mit Materiale har fornemmelig bestaaet i , hvad Dr. O r s t e d , Comandeurcapitain 

 Snen son. Professor Krøyer, Apotheker Ri ise, Consul Krebs, Assessor Benzon, 

 Apotheker Alfred Benzon, Capitaiu Hygom og Lektor Prosch have indsamlet til vore 



