210 



Den brasilianske Slangestjerne, til hvis Beskrivelse jeg nu gaaer over, kan ikke 

 gaae ind under Slægten OpMolepis, saaledcs som denne i det Foregaaende er fastsat 

 og paaviist i en Række af 7 hinanden meget nærstaaende Arter; ligesaalidt kan den finde 

 Plads i AmpMura, Ophiura, Ophiactis eller i nogen af de andre Slægter, hvori jeg har 

 troet at maatte opløse den gamle Slægt Ophiolepis. Alligevel nærmer den sig i flere 

 Henseender til de i det Foregaaende beskrevne OpMolepis- Arter; der er endnu Spor til 

 Indsnit ved Grunden af Armene, Radialskjoldene forholde sig paa en meget lignende Maade, 

 Armbugpladerne og Fodpapillerne ere aldeles som hos en Ophiolepis (s. str.) , og Mund- 

 skjoldene vise i det mindste endnu en Antydning til den for hine Former saa charakteri- 

 stiske Forlængelse ud i Armmellemrummene o. s. v. Den kan altsaa opfattes som en Mel- 

 lemform mellem Ophiolepis eller Ophiura og Ophionereis eller Amphiura. Hvis der skulde 

 opdages en nærstaaende Art, der deelte dens væsenligste Eiendommeligheder, vilde man 

 vistnok være berettiget til for dem at oprette en ny Slægt, i hvis Charakteristik de brede 

 Tænder, Tand papillerne og de tvedeelte Rygplader vilde spille en Hovedrolle. 

 Saalænge der kun kjendes en Art, anseer jeg det for usikkert, hvilke Forhold der fremfor 

 de andre have Værd som Slægtscharakterer, og jeg foretrækker derfor indtil videre at op- 

 føre den som en Art af den gamle Slægt Ophiolepis M. Tr. (sensu latiore) med følgende 

 Diagnose : ■ ■ 



Ophiolepis (?) Januarii Ltk. 



(Tab. II, fig. 1.) 



Dignoscitur inter ceteras Ophiiiridas squamis nudis obtectas squamis disci imbri- 

 catis, variæ magnitudinis, baud magnis; scutis radialibus parvis, intus convergentibus, nec 

 magnitudine eximiis nec admodum conspicuis, late sejunctis; incisuris disci obsoletis; scutis 

 oralibus minutis, rotundatis, intus acuminatis, extus subpetiolatis , adoralibus sejunctis, 

 papillis oralibus paucis (5) , dentalibus binis pianis, dentibus latis concavis ; scutellis dorsa- 

 libus brachiorum latis bifidis, ventralibus extus et intus lineis arcuatis circumscriptis, lateri- 

 bus concavis; papillis ambulacralibus binis, oblique coUocatis, spinis ternis vel quaternis 

 mediocribus, longioribus latitudinem brachiorum fere æquantibus. 



Beskrivelse. Skiven er temmelig tyk; ved Grunden af Armene er der Spor 

 til en Indbugtning i Skivens Ryghud; men der lader sig dog ikke trække nogen skarp 

 Grændse mellem Skiven og Armene, eftersom de inderste Armrygplader og Skjælleue paa 

 den tilstødende Deel af Skiven have omtrent samme Form og Størrelse og gaae jevnt over 

 i hinanden. Paa Ryggen er Skiven beklædt med en stor Mængde større og mindre 

 Skjæl, af hvilke dog intet kan siges al være mere end middelstort; de ere taglagte og 

 ordnede rosetformig, d.v. s., de midterste større Skjæl gruppere sig om et rimdagtigt Skjæl 



