232 



Da (ler kun foreligger nogle l'aa mindre vel bevarede Exemplarer af denne Form 

 og kun eet af O. Urstedii, er disse Arters rorskjellighed maaskee ikke lurvet over enhver 

 Tvivl. ') 



Opliiactis KrOyeri Ltk. 



(Tal). 111, fig. 8.) 



Beskrivelse. Skiven er deels beklædt med 10 temmelig store, udadtil brede 

 og afrundede, indadtil spidse Radialskjolde, som i deres to Trediedele ere adskilte ved 

 et kileformigt Skjælparti, deels med mindre Skjæl, af hvilke de større ligge midt paa Skiven 

 og midt paa Radialbælterne. Mod Randen af Skiven findes enkelte korte Pigge; ogsaa 

 Skivens Underside er skjælklædt. Mundskjoldene kunne beskrives som bredt spader- 

 formige, d. v. s., de cre dobbelt saa brede som lange og have en Spids baade udvendig 

 og indvendig. Sidemundskjoldene støde ikke fuldkommen sammen indenfor Mnndskjoldenes 

 Spids, men efterlade der ligesom en Pore imellem sig; med den modsatte Ende kile de 

 sig ind mellem de 2 første Armbiigplader — af hvilke den inderste er meget lille og tre- 

 kantet — uden dog altid at naae sammen. Mundrammerne vise sig som Buer, der 

 berøre hinanden paa Midten, men vige fra hinanden i begge Ender, saa at der bliver en 

 lille Grube mellem dem og Mundskjoldene og en mellem dem og Kjæberne. De bære 

 hver 1 Mundpapil, under hvilken der sees en Pore for en Mandfod. Armene ere altid 

 à i Tallet og omtrent -i Gange saa lange som Skiven er bred. Rygpladerne ere ovale, 1| Gang 

 saa brede som lange, uden Spids. Bugpladerue ere ottekantede og lidt mere brede 

 end lange. Af de fem butte og trinde Armpigge er den midterste og længste 

 saa lang som 2 A mil ed eller som Armen er bred, men dog længere end Rygpladernes 

 Brede; de andre aftage i Længde opad og nedadtil, men stærkest nedefter, saa at den 

 underste er meget kort. 1 Spidsen af Armene ere de kjendelig rue, og enkelte af dem 

 nærme sig endog til al have Form af Hager med flere Takker under hinanden. Farven 

 er brunlig. Skivetvermaal 5""". I Callao har Prof. Krøyer taget nogle Exemplarer af 

 denne Art, som især synes at udmærke sig ved sine længere Armpigge og sine brede 

 Mundskjolde. 



') Da Ophiolepi-i siiiijAex Le Coiilc miiligNiis kuiule vise siir at lune til denne t;rn|)i)e, anseer jeg det 

 for rigtigst ogsaa at indskyde Opdagerens Cliarakteristisk af dette Dyr. Skivens Skjæl ere middelstore 

 og alle fint kornede (?). Mundskjoklene ere mere brede end lange og riindagtige; et af dem er 

 forsynet med en Pore. 1 iMundpapil. Armene ere 7 Gange saa lange som Skiven er Ijri'd, 

 Rygpladernc doLbelt saa Ijrede som lange og afrundede paa' Siderne, Bngpladcrne firkantede med 

 afrundede Hjorner. 1 Fodpapil og i Armpigge, af hvilke den hengsto neppe er saa lang som 

 Armene ere brede. Kar ven er sortebrun med nogle faa lysere Baand paa Armene. Storrelscn I". 

 Ved Panama. — Med Hensyn til Op/iiolepis asperula Pliilippi, som maaskee ogsaa er en Oplùaclis, 

 henvises til Archiv lur Naturgeschichte Bd. XXIV (I85S) p. 207. 



