253 



Of; brede; tie variere noget i Formen, nieii ere i Alniinilelighed rudeformige eller nxedan- 

 nede; midt ad Armryggen Inber en svag Kjul, Ira hvilken de skraane lidt ned lil begge 

 Sider. Hugpladerne ere meget mere brede end lange, sexkantede, saaledes at de 

 udadtil og iiuladtil begrændses af en længere, paa hver Side af 2 kortere Linier; deres 

 ydro Iland er ofte indbuet paa Midten. Piggene ere C-8 i Tallet, de 3 nverste meg(^t 

 lange, hvorimod ilc andre aftage i Længde ned imod den tredobbelte Mage eller den yderst 

 lille Pig og den rudimentaM-e Fodpapil, som afslutter Hækken forneden; de længste ere saa 

 lange som 5 .\rmled og længere end .', af Skivens Tvcrmaal ; nogle ende spidst, andre som 

 afstumpede og tint takkede; langs ad hver Side kunne de have lO-lfj eller endog henved 

 20 skarpe Takker. Hager sees bos iidvoxne Exemplarer kun i Armens ydre Halvdeel. — 

 Et Skivetvermaal af 10""" og Arme af üO-,S()"'"' Længde kan ansees for Artens Maximum. 

 Piggene ere da i"'"' lange. Grundfarven er lîlaat eller Violet, Undersiden hvid med blaa- 

 lige Tegninger; ogsaa Piggene have et Austrug af Grundfarven; undertiden ere de og 

 Skiven stærkt orangerøde og kun Armene mørkeblaae. En hvid eller gul, med Mørkeblaat 

 indfattet Linie, som Inber langs ad Armryggens Kjol, er særdeles betegnende for denne 

 Art. Paa Rygpladerne er der desuden ofte nogle lyse Pletter, og paa enkelte er det Lyse 

 saa overveiende, at de maae beskrives som havende gule Arme med fine blaae Tegninger. 

 Unge Exemplare ere meget blege og have kun Radialbælterne beklædte med Torne 

 med 2 eller 3 Spidser; Radialskjoldene ere nøgne, Armpiggene faa i Tal og udstyrede med 

 faa Takker. 



O. violacea er meget almindelig i Vestindien, hvor den især lever paa Gorgonier 

 og Svampe paa ringe Dybde. — Jeg har tidhgere troet, at de vestindiske Exemplarer 

 [O.caribæa mihi) ikke kunde være samme Art, som de. Prof. Krøyer havde taget ved 

 Rio Janeiro (O. Krøyeri); men ved at erholde et fiddstændigere Materiale, deels fra 

 Vestindien ved lir. Ri i se, deels fra Prof. Kroyer, som havde den Godhed at overlade 

 i\Iuseet, hvad han endnu besad deraf, er jeg kommet til den Erkjendelse, at de angivne 

 Skjelnemærker ere utilstækkelige. Derved bortfalder igjen Hovedgrunden til at betvivle 

 Identiteten med O. violacea _M. Tr. , som netop angives at være erholdt baade fra Rio og 

 fra Syd -Carolina, men som iovrigt er beskrevet meget ufuldstændigt og kun efter unge 

 Exemplarer. Fra Florida har Museet gjennem S m i t b s o n i a n - 1 n s t i t u t i o n erholdt 2 Ophio- 

 </««£(;- Individer, som jeg ogsaa antager for at høre til don samme Art. At de af Say og 

 A y re s under ovenanførte Navne beskrevne Arter repræsentere den spæde Alder af O. vio- 

 lacea, er i det mindste rimeligt. 



Ophiothri.v spiciilata Le Conte. 



Beskrivelse. Demie Art staaer meget nær ved O. violacea. Skivens Radial- 

 bælter ere tæt beklædte med smaa tvetakkede Torne, af hvilke der ogsaa er enkelte paa 



