278 



have vi ogsîia her enGriiiuIcleel (liypodactyle A ud ou in, LadenlrägerGers tfeld), der er en lang- 

 slrakl Plade, som udgaaer fra Stammen nedenfor Inderfligen; bagtil ere dens Sider temmelig pa- 

 rallele, men fortil udvides den stærkt, og ender lidt over Palpens Indledningssted med en 

 lige Afskjæring. Til denne Grunddelens Forende slutter Yderlligen og navnlig dennes in- 

 derste Plade sig med sin hele Rodende. Denne indre Plade, der er den mindste af de tre, 

 som danne Fligens Eloveddeel, gaaer for en Deel snart over i den øvrige Flig, nemlig paa 

 den Side, der er udefter ad Palpen til; men paa den Side, der vender indefter og forefter, 

 afgrændses den ved en bestemt Linie, der lober omtrent parallel med hele Fligens Inder- 

 rand. I denne Begrændsningslinie eller Kant findes en Række af lange, kraftige, skarpe, 

 men flade Tænder, som bagtil og indtil over Midten ere indkilede den ene umiddelbart ved 

 Siden af den anden, men som fortil staae mere spredte og efterhaanden blive mindre. Den 

 mellemste Plade er den sturste, idet den endogsaa rager lidt ud over den ydres Inder- og 

 Yderrand; den bærer forefter, parallelt med Yderranden og lige udenfor den imaginære Linie, 

 som begrændser Spidserne af Tænderne i den forrige Plade, paa sin Inderside en Ræ'kke 

 af korte, men temmelig stærke Chitinrør. Disse Ror ere omtrent en halv Snees i Antal, 

 men, medens de fire til fem første berøre hverandre, staae de folgende i en mere spredt Række; 

 igjennem hvert af dem sees en kort Hudvorte at stikke frem, og at denne er modtagelig 

 for et eller andet særligt Sandseindtryk (Smag?), er liøist sandsynligt; thi ikke blot seer 

 man lettelig, hvorledes en klar Streng fortsætter sig fra hver Vorte nedad mod Fligens Rod, 

 men jeg troer ogsaa, idctmindste eengang, sikkert at have iagttaget, at disse Strenge ud- 

 videde sig og indesluttede Celler (Ganglieceller?), samt tilsidst forenede sig henimod Fligens 

 Rod. Hvad der her vanskeliggjør Undersøgelsen, er Fligens ringe Tykkelse i Forbindelse 

 med den ydre Plades deelvise stærke Chitinisering og deraf følgende Uigjennemsigtighed. 

 Den ydre Plade endeUg er, som berørt, noget mindre end den mellemste; dens stærke 

 Chitinisering aftager betydeligt i Styrke indefter, og saaledes skinner da den indre Plades 

 Tandrække igjennem begge de ydre Plader, hvorfor det ved gjennemfaldende Lys ikke strax 

 kan afgjøres, hvor hiin Tandrække egentlig er indplantet. Den ydre Plades chitiniserede 

 Deel bærer adskillige Borster, som henimod Forrandea tiltage i Tæthed og Størrelse; iov- 

 rigt er det forreste, stærkest med Børster besatte Hjørne ved en svag Tverfure adskilt fra 

 den større, bageste Deel. 



Palperne erè indleddede i Stammens ydre Forhjørne, nærmest paa dens Under- 

 side; de ere temmelig lange, tynde, traad- eller børsteformige, og bestaae af sex Led, der 

 med Undtagelse af det noget korte første Led omtrent ere lige lange, men derimod jevnt 

 aftage forefter i Førhed. Især de sidste Led ere stærkt haarede , og foruden de korte 

 Børster, der danne den egentlige Behaaring, findes ogsaa adskillige betydeligt længere, i 

 Spidsen bolede Børster, navnlig paa Leddenes Y'derside. Nogen Sandseflade (Palparium), 

 saaledes som den træffes hos Eleutherater og Ulonater, findes her ikke Spor af, idet Chi- 



