281 



Overflade, er besat med de almindelige korte Hudtoriie, er noget udtrukket, og bærer i Enden 

 en anseelig, tydeligt fremtrædende Folebørste. 



Hagens Forlijorner ere indskaarne i en dyb Bugt, og i disse to Bugter, men støt- 

 tede af og ligesom udgaaende fra de rudimentære, til Magen fastvoxne Stammer, ere Læbe- 

 palperne indleddede (F. 16 og 18 g). De ligne i Bygning aldeles Kjæbepalperne, ere 

 aitsaa uden Spor lil l'alparium, og beslaae af lire Led, af hvilke det forste er betydeligt 

 længere og forere end noget af de andre. 



Tungen viser kun ringe Forskjel i de forskjellige Slægter; kun Palperne variere noget i 

 Længde og Leddenes Antal. IJos Mj/rmica synes Hagen dog at være mere spidst tillø- 

 bende bagtil, ligesom ogsaa de rudimentære Stammer ere tydeligere, navnlig stærkere frem- 

 trædende bagtil; Tungestøtten er dertil mindre, men spidsere, og Bitungerne baade smallere 

 og spidsere (bos Myrm. cœspîtum tillige længere) o. s. v. 



Hos Ponera, der baade i anatomisk og systematisk Uenseende danner en mærkelig Over- 

 gang mellem Formica og Myrmica (jfr. Tarmror, Gil'tkjerlel), ere Bitimgerne byggede som 

 bos Formica, Hagen derimod som bos Myrmica; men hvad der meest udmærker Tungen 

 bos Ponera, er Tungestottens lange, dolkagtige Form (T. 2. F. 19). Jeg maa dog her, lige- 

 som ellers, hvor der er Anledning til at omtale denne interessante Myreform, meget beklage, 

 at jeg kun har bavt Leilighed til anatomisk at undersøge den ene Art, Ponera contracta, og 

 kun Arbeidere af denne. 



Forresten maa man vel vogte sig for, fra Tungens tilsyneladende forskjellige Ud- 

 seende at slutte til en virkelig forskjellig Form; thi ved sin store Bevægelighed er den van- 

 skelig at faae at see to Gange fuldkomment i samme Stilling (jfr. F. 16 med F. 17); den 

 kan snart være mere fremskudt, snart mere tilbagetrukken; snart kan Spidsen bøie sig mere 

 tilbage og nærme sig Støtten, snart kan den være mere fremstaaende; snart er Tungestnt- 

 tens Spidse mere lige udstrakt, snart mere slaaet tilbage o. s. v. Det bliver derfor mindre 

 hensigtsmæssigt at bente Slægtscharacterer fra Tungens Form. 



De tidligere Afbildninger af Myrernes Munddele, idetmiiidste de, jeg bar seet, gaae 

 i Heglen ikke ud paa at fremstille Bygningen af de enkelte Dele, men tilsigte fordetmeste 

 kun at give en Hjælp til at skjelne mellem Slægter og Underafdelinger. Dette gjælder saa- 

 lades om Guerin og Percheron's (Gen. des Ins. Hym. PI. 4) Fremstilling af Munddelene 

 hos Polyergus rufescens, og Curtis's (Brit. Eut.) af Form. rufa (725) og Myrmecina La- 

 treillii (26.5), som snart udelader Tungen, snart tager den med, snart afbilder den fraoven, 

 snart franeden; fremdeles om Fr. Smith's Fremstillinger baade i hans Alonograpbi af Slæg- 

 ten Cryptocerus (Trans, of the Eut. Soc. n. S. Vol. Il) Og i Catal. of Hym. Ins. Part. VI. 

 Form. Slort bedre er beller ikke den Afbildning, som Andes i Brandt og llatzeburg's 

 Med. Zool., ligesom de Savigny'ske Figurer i C a ru s's Icones zoolom. (T. XIV. F. 33 — 36) 

 langtfra kunne ansees for tilfredsstillende. 



Vidensk. Selsk. Skr., 5 Ræhko, nalur vidensk. og malhcni. Ard. 5 Bd. 36 



