297 



Cloaken, staaer en egen Kjertel eller Kjcrtelsu^k, der er af betyilelig Stnrrelse og stærkt ind- 

 skaaren eller spaltet i Spidsen. Sin gule Farve skylder den Hl talrige, sniaa, nregelmæs- 

 sige, gule Legemer (Elementarkugier), som ligge strøede om mellem Kpitlieliels Celler. 

 Epitheliet selv er kun tyndt og uden tydelig Cellcinddeling, men med kjendelige Kjerner 

 med faa Kjernelegemer. IMusculatur har jeg ikke iagttaget hos Form. rufa, derimod har jeg 

 hos Form. fusca $ tydeligt seet et Net af ganske fine Muskelfibre. Kjertelsækken, der til- 

 lige maa tjene til sin egen Beholder, findes, ligesaa lidt som den egentlige Git'tbeholder, 

 bos denne Art i Reglen fyldt af sit Secret, som forresten er af en guulagtig Farve og en 

 seig, olieagtig Consislents, der gjor, at det ikke blander sig med Vand, men heri samler sig 

 i større Draaber. Ved Udsproitningeu af Giften blander nu sandsynligviis denne Bikjer- 

 tels Secret sig med Hovedbeholderens Indhold, og paa en saadan Sammensætning af to 

 forskjellige Stoffer tyder ogsaa den rigtignok noget tarvelige Oplysning, som Will (Schlei- 

 den und Froriep's Not. 1848 Sept. p. 17) giver om Giftens Sammensa?tning bos iMyrerne. 



De andre Formica-\ricvi, baade Arbeideres og Dronningers, Giftapparat ligner del 

 her beskrevne, men kan naturligviis variere meer eller mindre i det Enkelte; saaledes 

 er hos Form fuliginosa Ç og cunicularia Ç de frie Kjertelror forholdsviis kortere; hos 

 Form. fuliginosa ^ er IJovedbebolderen omgiven af et langt tættere og tykkere Muskellag; 

 \\os Form. fuliginosa $ er Bikjertleu mere cylindrisk, kun bolet eller lidt spaltet i Spidsen 

 (F. 17); hos i^on«. j^at-a Ç lille, pæreformig; bos den nærstaaende i^on». «»æia derimod stor og 

 næsten kugleformig; hos Foryn. ruf a ? endelig er Bikjertlen spaltet næsten fra Begyndelsen 

 og betydeligt længere end den tomme Hovedbebolder. 



Hos Myrmica og Ponera er Giftkjertlen meget forskjellig fra Bygningen hos For- 

 mica. Hos il/?/TOHca (F. 18— 20, 22) forene de frie Kjertelror, der ligesom hos Ponera udgjore 

 Kjertlens betydeligste Deel, sig mellem Beholderens Tunica propria og intima, og fortsætte sig 

 derpaa som et langt, slynget Kjertelror inde i Beholderen, hvor det ender med en Opsvulmning. 

 Beholderens eller Giftblærens Ldføringsgang er længere og tyndere end hos Formica, men op- 

 tager ligeledes for sin Udmunding Bikjertlens Udføringsgang. De frie Kjertelror (F. 18 a) 

 ere ikke lange, men anseelige og tykke; de ere dertil klare med lydeligt gjennemskinnende 

 Kjerner (F. 19). De smelte sammen i Spidsen af Beholderen, som det synes Indenfor Tu- 

 nica propria, og gjennembryde strax Tunica intima, hvorpaa det fadles Ror Inde i Beholderen 

 i dennes øverste Ende danner en større Knude eller Slynge; del er her omgivet af meget store, 

 klare Celler med forsvindende Kjerner*), og ender tilsidst i en Opsvulmning med tydelige, 

 talrige Kjerner, men ulydelig Celleinddeling. Giflbeholderens Væg er stærkt rynket eller 

 krøllet uden Spor til Musculatur eller omgivende Cellelag; Udforingsgaugen er lang, lynd, 



') Denne Deel af Rovet koiiuner da paafaldemle lil al ligne ilen Afbildning, somLeydig (Lehrlj. d. Ili- 

 stol. p. 393 F. 394 A) giver af et Sl>kke af den saakaldtc Vandkanal hos en lule (Hæmopis). 



Vidtfnsk. äelslf. Skr.j h Række, naturvidensk. og lualhcm. Afd. 5 Bd 38 



