301 



forent' sig i Spidsen, og giiae over i den tykke Sa'dgang, som efter el kort Lob udmunder 

 mellem de ydre Kjønsdele. 



De ydre mandlige Kjønsdele eller I'arringsredskaberne |T. 2. F. 2 e: Myrm. 

 rucjinodis) bestaae, ligesom Hunnens l$raad, af tre Par Ulade, som par\iis du'kke hverandre. 

 IMadenc af det yderste Par ere de største, af en nogenlunde ligesidet trekantet Form; deres 

 stoi're, plumpe, indre Deel er st;erkl chitiuiseret, men Spidsen, der bierer enkelte liorster, 

 er betydeligt tyndere, og navnlig er en større Plet paa den indre Side næsten bindet. Det 

 mellemste Par Ulade, der næsten kunne lægges beelt ind 1 en Fordybning paa de inderste 

 lilades Yderside, ere de mindste af dem alle ; de ere Irapeziedannede og i Spidsen bevæb- 

 nede med en plump, bred Krog; de ere ligesom de yderste Blade besatte hist og her med 

 Børster, og desuden lindes der, saave\ som paa Krogen, spredte Grupper af talrige, men 

 korte, klare Vorler. Det inderste Par Blade endeligt ere noget krogformige, og udmærke 

 sig ved at Midten af deres Inderrand er udskaaren i skarpe, fine Takker. 



Sædkjerllernes Bælge afvexle ikke lidet hos de forskjellige Arter af Formiea saavel 

 i Antal som Størrelse og Form; medens saaledes Form. ruf a, som allerede anført, har om- 

 trent en Snees Bælge 1 hver Dusk, har Form. exsecta kun fjorten; hos Form. nigra har jeg stedse 

 fundet endnu færre, i Reglen kun syv i hver, og de vare tilmed baade kortere og uregel- 

 mæssigere*). Ogsaa Parringsredskaberne vexle betydeligt bos de forskjellige Arier af samme 

 Slægt i Størrelse og Fremtræden (man sammenligne saaledes Form. cunicularia med fuli- 

 ginosa). 



Hos Myrmica ere Sædkjerlelbælgene plumpere end hos Formiea og deres Anlal tillige 

 ringere (T. 2. F. 2 a); endvidere ere Sæ,dlederne (b) baade kortere og smækkrere, og Sædbla'rerne 

 kortere og tykkere, men dog mere spidst tillobende, ligesom de ogsaa forefter vige langt stær- 

 kere ud fra hinanden end hos Formiea; endelig er ogsaa Sædgangen (d) tykkere. Hos Myrm. 

 nitidula") ere Sædblærerne særdeles stærkt sammenløbende, idet deres Længdeaxer næsten 

 ligge i samme reite Linie, ligesom de ogsaa ere mere ovale end hos Sla>gtens andre Arter. 



Hos Myrmica udmærke Parringsredskaberne sig ved de yderste Blades betyde- 

 lige Størrelse i Modsætning til de indres, og ved del mellemste Pars store Kroge, der 

 snart kunne være plumpere (Myrm. ruginodis), snart sma'kkrere (Myrm. nitidida). 



Leon Du four, der klager over de store Vanskeligheder (ineroyables difficultés) ved 

 Sædkjerllernes Undersøgelse, antager at de ligge adskilte , een paa hver Side af Bughulen 



') Den slorste Deel af det ingenlunde ringe Antul Hanner ai Form. nigra, jeg liar undersøgt, havde en aldeles 

 uregelmæssig og usymmetrisk Bygning af de indie Kjønsdele, idet Bælgene i den ene Dusk kunde af- 

 tage i Antal, ja reeiit l'oisvinde, ligesom da ogsaa Sædlederne kunde være ganske krogede og uregel- 

 mæssigt opsvulmede. 



") Det eneste Kxemjilar med mandlige Kjnnsdcle, jeg af denne Art liar liavt til L'iulersogelse, var en 

 Gynandromorpli. Bagkroppen var en Hans, men Hoved og Bryststykke en Arbeiders. 



