304 



Navn af Corpora lutea, hvis Forekomst hos Arbeiderne hhver noget besynderlig, saafreml 

 man med Stein antager dem for at være Levninger af Cellelaget paa de nederste Ægge- 

 stokkamres Vægge (p. 52: »Der Theil der Zellenschicht im untern Fach der Eierröhre, der 

 nicht zur lîildung des Chorions verwendet wurde, bleibt im Grunde der EierrOhre zurück, 

 die einzelnen Zellen sterben ab und erleiden eine höchst eigenthümliche Zersetzung. Sie 

 verwandeln sich nähmlich in eine krümliche, orangenfarbene oder hochrolhe Masse, in der 

 immer noch Reste der ursprünglichen Zellen oder ihre Kerne zu erkennen sind ... Da dieser 

 Fleck das untrügliche Zeichen ist, dass das unterste Ei in der Eierrühre nicht das erste 

 ist...»)- Ileraf skulde man da slutte, at Arbeiderne stadigt aflagde idelmindste nogle 

 Æg, hvilket, selv om man vil antage, at det undertiden skeer, dog neppe kan betragtes som 

 det Almindelige, omeud Muligheden deraf kunde bestyrkes ved de senere Aars Iagttagelser 

 over det ubefrugtede, men modne Ægs Losrivning fra yEggestokken hos Pattedyrene. Men 

 om man end \il antage, at Arbeiderne saalcdes stadigt aflægge Æg (modne Æg finder man 

 stadigt, ofte eet i næsten hvert af Rorene i Arbeidernes yEggestokke), behover man ikke al 

 betragte disse Corpora lutea som Levninger fra de nederste Æggestokkamres Vægge, men 

 kan efter min Formening snarere tilskrive deres Forekomt hine alternerende Hobe af Celler, 

 som Stein tolker som blommedannende, idet disses Indhold opsuges, og Cellernes og Kjer- 

 nernes Vægge nu skrumpe sammen om Kjernelegenierne. Hertil kommer ogsaa, at jeg of- 

 tere har seet saadanne gule Legemer hoit oppe i Rorene, og Forekomsten af Corpora lutea 

 paa dette Sted omstøder jo aldeles Stein's Theori*), hvorimod den let lader sig forene med 

 vor Anskuelse og forklare ved en sygelig Sammenskrumpning af de allerede tidligt forekommende, 

 ja i Begyndelsen i Forhold til Æggespirerne overveiende Hobe af blommedannende Celler.**) 



At Léon Dufour (I. c. p. 482) kun har havt Arbeidere ^{ Form. puhescens for sig, 

 har allerede Leuckart (1. c. p. 427) formodet, idet han derved navnlig støtter sig paa, 

 at Léon Dufour angiver et saa ringe Antal af Æggestoksror, nemlig 6—7 i hver Hob; 

 hertil kommer endnu den lidet udviklede Tilstand, Léon Dufour fandt dem i: »qui (les gaines) 

 ne m'ont semblé être que biloculaires.« Forresten maa jeg, især med Hensyn til den af 

 mig antagne Forbigaaen af Sædgjemmet og Forvexling af dette pied Giftapparatets Bikjertel, 

 henvise lil det Foregaaende. 



Naar Leuckart (1. c.) angiver, at han undertiden har fundet en klar, udspilet Blære 

 af O, 8 Mm. s Gjennemsnit udmundende i Æggegangen, og naar han antager denne Blære 



Denne Stein's Tlieoi'i staiier tilileels i forbindelse denned, at lian antager, at Ægget hidtil liar mang- 

 let en egen Æggehinde, hvilken Hinde dog Leuckart (Miiller's Arch. f. Anat. und Phys. 1855) har 

 paaviist som allerede tidligere forekommende. 



For at tage el Exempel udenfor Piezaternes Orden, skal jeg hlot anfure, al jeg oftere hos Forßcula 

 har fundet disse gule Legemer i den bageste Deel af Æggestokkene, naar disse sidste \are sygeligt 

 ufuldstændigt udviklede. 



